П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/375/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух В.М.   
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
12 березня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду по виконавчому провадженні №72591991 від 02.01.2024 року в сумі 5100 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/4030/23 від 06 липня 2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 року здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" №713 від 14.07.2021 року, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
Відтак, обсяг обов`язків покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням суду у справі №120/4030/23 охоплював вчинення дій спрямованих на перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, без обмеження пенсії максимальним розміром.
15.08.2023 року Вінницьким окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист №120/4030/23.
На підставі вказаного виконавчого документа, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Плахотнюк Н.Ю. від 23.08.2023 року відкрито виконавче провадження №72591991 щодо виконання судового рішення. Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом від 14.09.2023 року № 0200-0902-5/90913 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/4030/23 від 06 липня 2023 року добровільно виконане до відкриття виконавчого провадження.
Зокрема зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року у справі №120/4030/23 проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.07.2021 року становить 13610,00 грн. та донараховано стягувачу кошти в сумі 16000 грн. за період з 01.07.2021 року по 28.02.2022 року.
06.10.2023 року вимогою державного виконавця зобов`язано боржника у строк до 20.10.2023 року надати до відділу докази фактичного виконання судового рішення, з урахуванням того, що у рішенні від 06.07.2023 року по справі № 120/4030/23 суд наголошував на неможливості обмеження розміру пенсії позивача.
Листом від 19.10.2023 року № 0200-0902-5/103634 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило про виконання рішення суду в межах покладених судом зобов`язань.
Боржник вказав, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/4030/23 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо здійснення перерахунку та виплаті пенсії стягувачу без її обмеження максимальним розміром саме з 01.07.2021. Тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті.
Разом з тим, розмір пенсії ОСОБА_1 станом з 01.03.2022 року становить 25895,73 грн. обрахований на виконання судового рішення від 16.12.2022 року у справі №120/8854/22, з 01.03.2023 року - 27395,73 грн. обрахований на виконання судового рішення від 24.05.2023 року у справі №120/3547/23, якими зобов`язано Головне управління провести перерахунок пенсії стягувача без обмеження її максимальним розміром.
Зазначив, що розмір виплачуваної пенсії в судовому рішенні не встановлювався та вказує, що у разі не визначення судом порядку проведення перерахунків в подальшому, застосовується норми законодавства, які були чинні на час, з якого проводився перерахунок пенсії.
07.12.2023 року вимогою державного виконавця зобов`язано боржника у строк до 21.12.2023 року надати до відділу докази отримання стягувачем пенсії в новому розмірі, із щомісячною доплатою у розмірі 2000,00 грн., згідно рішення суду від 06.07.2023 року по справі №120/4030/23.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.12.2023 року №0200-0902-5/127407 у відповідь на вимогу державного виконавця повідомлено, що Головним управлінням вжито всіх можливих заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судового рішення на користь стягувача.
На переконання державного виконавця, при проведенні перерахунку пенсії стягувачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року у боржника були відсутні підстави для застосування обмеження такої виплати максимальним розміром.
Тому, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 02.01.2024 року в рамках виконавчого провадження №72591991 накладено штраф у розмірі 5100 грн. на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати останнє.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що  питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром було предметом судового розгляду у вказаних справах і ухвалені в цих справах рішення суду мають преюдиційний характер для правовідносин між сторонами. Серед іншого це означає, що під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили.
Суд зазначив, що не дивлячись на обґрунтованість та зрозумілість рішення суду в якому вказано про неможливість обмеження максимальним розміром пенсії позивача, відповідач, зафіксувавши розмір пенсії сумою 25895,73 грн. у періоді з 01.03.2022 по 28.02.2023, та з 01.03.2023 у сумі 27395,73 грн. фактично обмежив розмір пенсії позивача, що є порушенням прав останнього, підтверджених рішенням суду, що набуло законної сили.
Наведене свідчить про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 02.01.2024 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. за виконавчим провадженням №72591991.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон №1404-VІІІ.
У відповідності до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ).
Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
За умовами ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Так, виконуючи рішення суду у справі №120/4030/23 ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснило перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.07.2021, однак за період з 01.03.2022 по 28.02.2023 повторно застосував обмеження максимального розміру пенсії, зафіксувавши розмір до виплати на рівні 25895,73 грн., а з 01.03.2023 на рівні 27395,73 грн. без нарахованої щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн.
Водночас, ГУ ПФУ у Вінницькій області зауважує, що доплата за період з 01.03.2022 відсутня, оскільки розмір пенсії до виплати, обрахований на виконання даного судового рішення, відповідає розміру пенсії, обчисленого іншим рішенням суду.
З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
У рішенні від 06.07.2023 року по справі №120/11432/23 Вінницький окружний адміністративний суд вказував про таке "...рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2022 року в адміністративній справі №120/8854/22 надано правову оцінку діям відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та за наслідками вирішення справи зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.03.2022 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням нарахованої індексації без обмеження її максимальним розміром.
Крім цього, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.05.2023 року в адміністративній справі №120/3547/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.03.2023 року виплачувати ОСОБА_1 перераховану пенсію за вислугу років з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження пенсії максимальним розміром, та з урахуванням вже виплачених сум.
Тобто, питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром було предметом судового розгляду у вказаних справах і ухвалені в цих справах рішення суду мають преюдиційний характер для правовідносин між сторонами. Серед іншого це означає, що під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили."
Отже, не дивлячись на обґрунтованість та зрозумілість рішення суду в якому вказано про неможливість обмеження максимальним розміром пенсії позивача, відповідач, зафіксувавши розмір пенсії сумою 25895,73 грн. у періоді з 01.03.2022 по 28.02.2023, та з 01.03.2023 у сумі 27395,73 грн. фактично обмежив розмір пенсії позивача, що є порушенням прав останнього, підтверджених рішенням суду, що набуло законної сили.
В свою чергу, державним виконавцем скеровувались до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вимоги щодо виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/4030/23 від 06 липня 2023 року з обґрунтуванням неможливості застосування обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
Натомість, позивач у період з березня 2022 по березень 2023 року без достатніх на те підстав переглянув розмір перерахованої пенсії ОСОБА_1 , застосувавши обмеження максимального розміру пенсії стягувача та зафіксувавши його на рівні 25895,73 грн., тоді як до виплати належала сума 27895,73 грн, а з 01.03.2023 на рівні 27395,73 грн, тоді коли до виплати належала сума 29395,73 грн, що призвело до неповного виконання рішення суду у справі №120/4030/23.
Суд зазначає, що апелянтом не наведено нормативно-правового чи підзаконного акту, яким передбачено вчинення дій з перерахунку пенсії позивача з обмеженням її максимальним розміром станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок, як і не вказано правового обґрунтування, що б дозволяло та надавало право суб`єкту владних повноважень не виконувати судове рішення, трактуючи зміст його резолютивної частини на власний розсуд.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.
Також, суд враховує те, що наразі закон взагалі не передбачає обмеження пенсії осіб, які перебували на військовій службі та отримують пенсію за Законом № 2262-XI максимальним розміром.
Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які передбачали обмеження розміру пенсії максимальним розміром. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Приймаючи таке рішення Конституційний Суд України виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Правильність такої позиції додаткового підтверджена рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2022 від 12.10.2022, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наведене свідчить про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 02.01.2024 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. за виконавчим провадженням №72591991.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив обгрунтований висновок відмовляючи в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і підстави для його скасування - відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.