ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 р.	Справа № 480/8462/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
          представника позивача Похилько Л.В.,
представника відповідача Семерні І.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 02.10.23 та 01.11.23 відповідно по справі № 480/8462/23
          за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснопільський ММК"  
          до       Головного управління ДПС у Сумській області               
          про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Краснопільський ММК" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просили суд: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управлінням ДПС у Сумській області від 13.07.2023 № 473918280702, яким збільшено ТОВ "Краснопільський ММК" суму грошового зобов`язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах (код платежу 19010300) на загальну суму 561017,23 грн. в тому числі: за податковим зобов`язанням - 448813,78 грн., штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 112203,45 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено докуметальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, іншого законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, за результатами якої складено акт від 27.09.2021 № 4817/18-28-07-02/40122833/84.
На підставі вказаного акту перевірки та з урахуванням рішення ДПС про результати розгляду скарги від 12.07.2023 № 18790/6/99-00-06-03-02-06 ГУ ДПС у Сумській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 13.07.2023 року № 473918280702, яким збільшено ТОВ "Краснопільський ММК" суму грошового зобов`язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах (код платежу 19010300) на загальну суму 561017,23 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням - 448813,78 грн., штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 112203,45 грн.
На переконання представника позивача, вказане податкове повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Зокрема, представник позивача зазначає, що перевірку призначено та проведено всупереч мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. Зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89, на яку посилається відповідач як на дозвіл на проведення перевірки, - суперечить Податковому кодексу України як акту вищої сили, а тому не підлягає застосуванню.
Щодо висновків акту контролюючого органу про заниження екологічного податку та наявності підстав для донарахування основного зобов`язання представник позивача зазначає, що дія Закону України "Про відходи" не поширюється на відносини у сфері поводження з побічними продуктами тваринного походження, не призначені для споживання людиною, а отже гній, як побічний продукт тваринного походження, не відноситься до відходів в розумінні Закону України "Про відходи", відтак не є об`єктом оподаткування.
Поряд з цим, зазначає, що в акті перевірки було допущено помилку в частині вмзначення кількості гною, що обліковується в бухгалтерському обліку позивача, втім, контролюючим органом не надана оцінка додатково наданим документам щодо виправлення вказаної помилки.
Позивач також звертає увагу, що контролюючий орган, застосовуючи підвищений розмір штрафної санкції до позивача, не врахував відсутність умисних дій (вини) ТОВ «Краснопільський ММК» у вчиненні податкового правопорушення.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснопільський ММК" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 13.07.2023 № 473918280702.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснопільський ММК" судовий збір у розмірі 8415 грн. 26 коп.
Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснопільський ММК" про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат у розмірі 20000,00 грн. - задоволено частково.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснопільський ММК" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Представник відповідача вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не було враховано, що положення пункту 4 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України від 17.09.2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи. 
Представник відповідача зазначає, що в межах правовідносин не було свавілля з боку податкових органів, оскільки дії останнього щодо призначення та проведення перевірки позивача відповідають правилам встановленим статтею 19 Конституції України, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75 ПК України та мали легітимну мету-забезпечення дохідної частини бюджету в умовах боротьби з наслідками пандемії коронавірусної хвороби та соціально-економічної кризи і були здійснені з дотриманням балансу між публічними та приватними інтересами.
Постанова №89 втратила чинність 05.07.2022 року, при цьому на час призначення та проведення перевірки, оформлення її результатів та прийняття спірного податкового-рішення вказана постанова була чинною та підлягала застосуванню податковим органом відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України та частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України».
На переконання представника відповідача, Головним управління ДПС у Сумській області відповідно до вимог Податкового кодексу України, з урахуванням Постанови №89 видано наказ на проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Краснопільський ММК» від 05.08.2021 №1285-кп, при цьому жодних процедурних порушень при призначенні та проведенні перевірки ГУ ДПС у Сумській області допущено не було.
Крім того, відповідачем подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року, в якому представник зазначає, що на його переконання, розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним, неспівмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, та не відповідає критерію реальності таких витрат.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзиви на апеляційні скарги відповідача, в якому зазначає, що згідно з п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції на момент винесення наказу) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/ або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.
Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
На переконання представника позивача, що призначення та проведення перевірки під час дії мораторію суперечить п.52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року про завищення витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначає, що виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін обґрунтовано частково задоволено заяву позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у сумі 10 0000 грн., що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.  
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційні скарги, просив задовольнити їх, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційних скаргах.
Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05.08.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області прийнято наказ № 1285-кп, яким на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» призначено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Краснопільський ММК" (а.с. 165).
У період з 25.08.2021 по 20.09.2021 ГУ ДПС у Сумській області, на підставі наказу від 05.08.2021 № 1285-кп та направлень, проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Краснопільський ММК» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, іншого законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, за результатами якої складено акт від 27.09.2021 № 4817/18-28-07-02/40122833/84 (а.с. 20-82).
На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.11.2021 року № 724118280702, яким збільшено суму грошового зобов`язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об єктах на загальну суму 1 683 051,68 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням - 1346441,34грн., штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 336610,34 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржене в адміністративному порядку.
Відповідно до рішення ДПС про результати розгляду скарги від 12.07.2023 №18790/6/99-00-06-03-02-06 скасоване податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Сумській області від 03 листопада 2021 року № 724118280702 в частині збільшення екологічного податку у сумі 897627,56 грн. та застосування штрафу у сумі 224406,90 грн.) (а.с.15-18).
На підставі акту перевірки від 27.09.2021 № 4817/18-28-07-02/40122833/84 та з урахуванням рішення ДПС про результати розгляду скарги від 12.07.2023 року № 18790/6/99-00-06-03-02-06 ГУ ДПС у Сумській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 13.07.2023 року № 473918280702, яким збільшено ТОВ "Краснопільський ММК" суму грошового зобов`язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах (код платежу 19010300) на загальну суму 561017,23 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням - 448813,78 грн., штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 112203,45 грн. (а.с. 14).
Не погоджуючись з рішенням податкового органу в частині збільшення суми грошового зобов`язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах та штрафними санкціями (штрафами) позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у даній справі у розмірі 10000,00 грн., що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим Кодексом України (далі - ПК України).
Оскаржуючи рішення контролюючого органу, представник позивача першочергово вказує на відсутність правових підстав для призначення та проведення перевірки відповідно до положень норми п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Оцінюючи вказаний довод представника позивача, суд враховує правову позицію висловлену Великої Палатою Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, відповідно до якої неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Отже, доводи щодо неправомірності дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.
З урахуванням наведеного, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входять до предмету доказування для цілей вирішення цього спору, й підлягають першочерговому дослідженню.
З матеріалів справи встановлено, що на підставі наказу від 05.08.2021 № 1285-кп Головним управлінням ДПС у Сумській області призначено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Краснопільський ММК" та за наслідками її проведення прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За визначенням підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Пунктом 77.4 статті 77 ПК України встановлено, що про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
У свою чергу, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2, яким установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:
документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;
документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту78.1 статті 78 цього Кодексу;
фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:
обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;
обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2,80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.
Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Дію карантину введено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" продовження дію карантину з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" продовжено дію карантину до 30.04.2021 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021 № 405 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" продовжено дію карантину до 30.06.2021 року (період в який було прийнято оскаржуваний наказ). Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 611 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" продовжено дію карантину до 31.08.2021. 11 серпня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про продовження адаптивного карантину, а також продовження режиму надзвичайної ситуації до 1 жовтня 2021 року. 20 вересня 2021 року прийнято рішення про продовження адаптивного карантину та режиму надзвичайної ситуації до 31 грудня 2021 року.
Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття наказу про призначення перевірки (05.08.2021) та на час її проведення (25.08.2021-20.09.2021) не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, що контролючий орган мав право на призначення та проведення перевірки під час дії мораторію, оскільки Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03.11.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки», якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення, зокрема, документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог пункту 4 розділу II Закону України від 17 вересня 2020 року № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.
На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 89 від 03 листопада 2021 року «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки» якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:
- тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними;
- документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;
- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року № 568-ІХ);
- документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;
- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.
Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась.
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.
Тобто, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 5.2 статті 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у Податковому кодексу України, з одного боку і в постанові Кабінету Міністрів України з іншого боку, то беручи до уваги той факт, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України є нормою вищої юридичної сили, ніж Постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 3 лютого 2021 року, то за загальним правилом вирішення колізій, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, а тому у даному випадку, підлягають застосуванню саме норми Податкового кодексу України.
Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 22.02.2022 у справі № 420/12859/21.
За наведених обставин та правового регулювання колегія суддів дійшла висновку що податковий орган призначив і провів документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Краснопільський ММК" за відсутності визначеного законом права, під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Водночас, невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, відповідно акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Варто зазначити, що у постанові від 27 квітня 2022 року у справі №140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про неможливість застосування Постанови № 89, як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Додатково Верховний Суд звернув увагу, що Постанова № 89 прийнята не на підставі та не на виконання ПК України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим згідно з пунктом 3.1 статті 3 ПК України не може вважатися складовою податкового законодавства та не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням.
У цій справі, застосовними є також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Таким чином, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
У розвиток зазначеного правового підходу до оцінки виявленого порушення щодо підстави для проведення перевірки Верховний Суд висловив позицію, що перевірка під час дії мораторію, встановленого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону.
Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
Таким чином, слід дійти висновку, що за наявності встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України мораторію на проведення планових документальних перевірок контролюючому органу імперативно заборонено її проводити. Вказані обставини є самостійним наслідком визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протиправність наказу, яким призначена перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснопільський ММК", призводить до визнання її незаконною, недопустимості акту перевірки, складеного за її результатами, та, як наслідок, неправомірності спірного податкового повідомлення-рішення.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про неспівмірність стягнення судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до закінчення судових дебатів зроблено заяву про понесені витрати на правову допомогу та своєчасно надано докази на їх підтвердження.
Згідно із ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, витраченого адвокатом, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною .
Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
З матеріалів справи встановлено, що представництво інтересів ТОВ «Краснопільський ММК» в Сумському окружному адміністративному суді здійснювалося Адвокатським об`єднанням «Група правової допомоги» (далі - АО) на підставі договору про надання правової допомоги від 08.11.2021 (далі - Договір) (а.с. 197-199).
Відповідно до п. 4.1 Договору обсяги та види правової допомоги, порядок і строки оплати, а також розміри винагороди АО за надання правової допомоги за цим Договором (гонорар) визначаються сторонами в додаткових угодах до цього договору, які становитимуть його невід`ємні частини.
На вимогу клієнта, АО може надавати Акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік правової допомоги із ідентифікацією та кількість витрачених годин відповідного адвоката або спеціаліста (п. 4.3 Договору).
У додатковій угоді № 6 від 08.11.2021 до Договору від 08.11.2021 сторони дійшли згоди, що в рамках виконання умов Договору клієнт надає АО окреме завдання, яке полягає у наданні професійної правничої допомоги щодо оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 13.07.2023 № 473918280702, яким збільшено ТОВ "Краснопільський ММК" суму грошового зобов`язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах (код платежу 19010300) на загальну суму 561017,23 грн. в тому числі: за податковим зобов`язанням - 448813,78 грн., штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 112203,45 грн. (а.с. 200).
Юридичні послуги (правнича допомога) за умовами Договору та Завдання, зокрема включають в себе виконання наступних етапів:
- опрацювання та аналіз матеріалів податкової перевірки, первинних документів Клієнта, що підтверджують показники податкової звітності;
- аналіз податкового законодавства та судової практики;
- підготовка, оформлення та подання адміністративного позову до суду першої інстанції про визначення протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення про донарахування грошового зобов`язання з екологічного податку;
- представництво інтересів Клієнта в суді, участь у судових засіданнях, організація та своєчасне виконання законних вимог судді під час провадження у судовій справі, збір доказів;
- підготовка та направлення обґрунтованих заперечень на відзив, пояснень тощо;
- своєчасне отримання повного тексту рішення суду першої інстанції, за наявності підстав, надання усних рекомендацій щодо його оскарження в апеляційному порядку;
- контроль за набранням рішенням суду законної сили, а також забезпечення своєчасного інформування Клієнта про строки та правові наслідки набрання рішенням суду законної сили. (п.2 додаткової угоди № 6 від 08.11.2021 до Договору від 08.11.2021).
Вартість послуг АО за виконання завдання відповідно до умов пунктів 1, 2 цієї Додаткової угоди № 6 становить 20000,00 грн. та включає в себе представництво інтересів Клієнта в суді (орієнтовно чотири засідання під час підготовчого провадження та розгляді справи по суті). У разі необхідності прийняти участь у більшій кількості судових засідань, Клієнт додатково оплачує представництво його інтересів в суді з розрахунку 1500,00 грн. за одне судове засідання (п. 3 додаткової угоди № 6 від 08.11.2021 до Договору від 08.11.2021).
Адвокатом надано позивачу правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 08.11.2021 в загальній сумі 20000,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі юридичних послуг від 28.09.2023 (а.с. 204).
До складу правової допомоги, наданої адвокатом ТОВ «Краснопільський ММК» входили:
- опрацювання матеріалів документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Краснопільський ММК» з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, іншого законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, оформленої актом від 27.09.2021 № 4817/18-28-07-02/40122833/84 в частині дотримання процедури проведення перевірки та висновків Головного управління ДПС у Сумській області про заниження ТОВ «Краснопільський ММК» у перевіреному періоді податкових зобов`язань з екологічного податку;
- визначення наявності правових підстав для проведення перевірки та прийняття Головним управлінням ДПС у Сумській області податкового повідомлення-рішення від 13.07.2023 № 473918280702 про збільшення суми грошового зобов`язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах на загальну суму 561017,23 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням - 448813,78 грн., штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 112203,45 грн. (у тому числі, застосування підвищеного розміру фінансової відповідальності);
- аналіз податкового законодавства та судової практики Верховного суду по даній категорії справ;
- розроблення правової позиції в рамках судового оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 13.07.2023 № 473918280702;
- збір доказів, необхідних для обгрунтування правової позиції в суді першої інстанції;
- підготовка, оформлення та подання до Сумського окружного адміністративного суду адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області 13.07.2023 № 473918280702 (вих. б/н 07.08.2023р.);
- прийнято участь у судовому засіданні 06.09.2023 по справі № 480/8462/23 за позовом ТОВ «Краснопільський ММК» до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення 13.07.2023 № 473918280702;
- опрацювання відзиву Головного управління ДФС у Сумській області на адміністративний позов по справі № 480/8462/23 та подання додаткових письмових пояснень по суті справи з приєднанням практики Верховного суду по даній категорії справ (вих. б/н 19.09.2023);
- прийнято участь у судовому засіданні 20.09.2023 по справі № 480/8462/23 за позовом ТОВ «Краснопільський ММК» до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.07.2023 № 473918280702;
- прийнято участь у судовому засіданні 27.09.2023 по справі № 480/8462/23 за позовом ТОВ «Краснопільський ММК» до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення 13.07.2023 № 473918280702 (зв. бік а.с. 204-205).
Позивачем сплачено адвокату кошти у загальній сумі 20000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 18.08.2023 № 15317 та випискою з банку від 27.09.2023 (а.с. 201; 203).
Суд першої інстанції, дійшов висновку, що у даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката з професійної правничої допомоги, понесених під час розгляду справи є суттєво завищеним та таким, що не є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки дана справа є справою незначної складності та підготовка до написання тексту позовної заяви та написання такої не вимагали великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребували затрат настільки значного часу для надання адвокатом послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги позивачу у співвідношенні до визначеної вартості послуг адвоката, а суми, які заявлені до відшкодування позивачу за надання послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги не є належним чином обґрунтовані на предмет їх розміру.
Слід зазначити, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 640/14930/20.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторони, надані докази, обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у даній справі у розмірі 10000,00 грн., що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі № 480/8462/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для їх скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 по справі № 480/8462/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  11.01.2024 року