справа № 755/2893/22                                    головуючий у суді І інстанції Катющенко В.П.
провадження № 22-ц/824/4813/2024          суддя-доповідач у суді ІІ Інстанції  Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
28 лютого 2024 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Лобоцької В.П.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_3 , серед мешканців міста Київ та поширену в мережі Інтернет про те, що ОСОБА_1 «намагався побудувати двадцятиповерховий будинок на Батиєвій горі на зсувонебезпечному ухилі в чотирнадцятому році», про те що ОСОБА_1 «стріляв із помпової рушниці по людям», про те що «внаслідок спроби ОСОБА_1 побудувати багатоповерхову будівлю у людей одразу пішли тріщини»; про те що ОСОБА_1 «порушує закон», про те що ОСОБА_1 «знімає родючий шар землі»; зобов`язати ОСОБА_3 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом озвучення ОСОБА_3 публічно з одночасним аудіо та відео записом біля входу на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 протягом сімох днів після набрання цим судовим рішення чинності наступної інформації:
«28.11.2021 року мною, ОСОБА_3 , публічно озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме те, що ОСОБА_1 намагався побудувати двадцятиповерховий будинок на Батиєвій горі на зсувонебезпечному схилі в чотирнадцятому році, про те що ОСОБА_1 стріляв із помпової рушниці по людям, про те що внаслідок спроби ОСОБА_1 побудувати багатоповерхову будівлю у людей одразу пішли тріщини, про те що ОСОБА_1 порушує закон, про те що ОСОБА_1 знімає родючий шар землі.».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником, бенефіціаром та керівником ТОВ «Промексплуатація» та під його керівництвом наразі ведуться будівельні роботи на земельній ділянці в АДРЕСА_1 . В мережі інтернет розміщено відеозапис прилюдного виступу відповідача на території прилеглій до земельної ділянки в присутності великої кількості людей, які були зібрані за його ж ініціативою, де останній повідомив про позивача недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності та ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідно до висновку експерта Ускова К.Ю. №817/12/2021 від 17 грудня 2021 року, зробленому на замовлення позивача, на оприлюдненому відеозапису відповідач в присутності великої кількості людей повідомив, що позивач (1) намагався побудувати двадцятиповерховий будинок на Батиєвій горі на зсувонебезпечному схилі в чотирнадцятому році: (2) стріляв із помпової рушниці по людям; (3) внаслідок спроби позивачем побудувати цю багатоповерхову будівлю у людей одразу пішли тріщини; (4) порушує закон через ведення будівництва на земельній ділянці яка віднесена до рекреаційної зони; (5) знімає родючий шар землі (далі - недостовірна інформація). Інформація щодо позивача була поширена відповідачем в присутності мешканців міста Києва, серед яких були і мешканці прилеглих до земельної ділянки ( АДРЕСА_1 ) будинків. Внаслідок чого, недостовірна інформація про позивача, яка ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, стала відомою великому колу осіб, в тому числі мешканцям прилеглих до земельної ділянки будинків. Зазначена інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Так, позивач посилається на те, що він ніколи не намагався побудувати двадцятиповерховий будинок на Батиєвій горі на зсувонебезпечному схилі в чотирнадцятому році. Позивач є бенефіціаром та керівником ТОВ «ВАГРА», яке володіє нерухомістю, розташованою в АДРЕСА_2 (недалеко від району «Батиєва гора»). Відносно цієї будівлі існують плани про її реконструкцію та будівництво житлового будинку, однак розроблений проект будівництва не передбачає будівництва двадцятиповерхового будинку, по-друге земельна ділянка під будинком не перебуває і зсувонебезпечній зоні. Вказує, що ніколи не стріляв із помпової рушниці по людям. А вказане є брехнею, яка не підтверджується ніякими документами чи фактичними обставинами, а тільки ганьбить честь та репутацію позивача. Твердження відповідача про те, що внаслідок спроби позивачем побудувати цю багатоповерхову будівлю у людей одразу пішли тріщини, із контексту виступу йдеться про тріщини внаслідок, як висловився відповідач, будівництва «двадцятиповерхового будинку на Батиєвій горі на зсувонебезпечному схилі в чотирнадцятому році». Така поширена відповідачем інформація, як і вся інша, є повністю недостовірною. Зазначив, що не існує жодного зафіксованого чи доведеного факту появи тріщин в сусідніх до будинку АДРЕСА_2 будинках, які виникли б внаслідок будівельних робіт. Перш за все через те, що будівельні роботи за вказаною адресою не розпочаті. Жодних будівельних робіт (окрім встановлення паркану) за вказаною адресою позивачем та належним йому ТОВ «ВАГРА» не проводилось від моменту придбання нерухомого майна на цій ділянці. Вказує, що позивач не порушує закон через ведення будівництва на земельній ділянці ( АДРЕСА_1 ) яка нібито, зі слів відповідача, віднесена до рекреаційної зони, що спростовується виданими КМДА документами та дозволами на ведення будівельних робіт та не існує документу (розпорядження) про віднесення земельної ділянки до земель рекреації, як посилається останній. Зазначив, що не знімає родючий шар землі на земельній ділянці, оскільки на вказаній ділянці родючий шар ґрунту відсутній взагалі.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1  відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачзазначає, що у висновку експерт вказує на те, що ним був досліджений відеозапис оприлюднений за посиланням https://drive.google.com/drive/folders/lZh2k2RB6ntN9OtlpNaluqhNys3x0WXxF?usp=sharing. У висновку експерт вказав, що в період з 06 по 08 грудня 2021 року з будь-якого браузеру доступ до сторінки був вільний, географічних обмежень не мав. Збережені на ресурсі файли відеозвукозаписів було завантажено до дискового сховища та примірник завантажених файлів додані до висновку експертизи на диску для оптичних систем зчитування. Фотокопія диску для оптичних систем зчитування, на яку експерт завантажив відеозвукозапис із виступом відповідача, який був предметом експертною дослідження, була додана до позовної заяви разом із висновком експертизи та посвідчена підписом представника позивача. Оскільки паперову копію такого електронного доказу, як файл відеозвукозапису надати неможливо із суто технічних причин, стороною позивача, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 100 ЦПК України було надано суду паперову копію диску на якому зберігався файл, який був предметом дослідження експертизи. В судовому засіданні представником позивача було зазначено про наявність у сторони позивача вказаного висновку експерту в оригіналі. За таких обставин, представник позивача вважає необґрунтованими висновки суду про те, що стороною позивача не надано паперової копії електронного доказу, на якому міститься інформація щодо предмету доказування. Крім того, відповідаючи на питання в судовому засіданні відповідач не заперечував проти того, що він дійсно виступав перед певною кількістю людей, про те, що він під час виступу повідомляв присутнім інформацію відносно позивача, проте не пам`ятає що саме він говорив. Всі свідки, які були допитані в судовому засіданні, показали, що відповідач дійсно виступав на тому зібранні перед присутніми. Свідок ОСОБА_4 під час допиту в судовому засіданні показав, що був присутній під час виступу відповідача перед присутніми. Свідок показав, що відповідач казав, що ОСОБА_5 обманював людей та стріляв із рушниці в людей. На думку сторони позивача, наданими доказами, а саме висновком експертизи, паперовою копією електронного доказу відеозвукового файлу із записом виступу відповідача, показами свідка ОСОБА_4 та інших свідків, відповідями відповідача на поставленні запитання, стороною позивача доведені обставини, які підлягають доказуванню у даній категорії справ.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації щодо поширеної інформації, у якій йдеться, що певна особа, як стверджує позивач це ОСОБА_3 , поширив відносно особи позивача - ОСОБА_1 наступну інформацію: - (1) намагався побудувати двадцятиповерховий будинок на Батиєвій горі на зсувонебезпечному схилі в чотирнадцятому році: (2) стріляв із помпової рушниці по людям; (3) внаслідок спроби позивачем побудувати цю багатоповерхову будівлю у людей одразу пішли тріщини; (4) позивач порушує закон через ведення будівництва на земельній ділянці яка віднесена до рекреаційної зони; (5) знімає родючий шар землі.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідач розповсюджував і саме відносно позивача недостовірну та таку, що принижує його честь і гідність, інформацію, під час виступу відповідача ОСОБА_3 . 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
За змістом статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної  шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу (частина перша статті 276 ЦК України).
За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Отже, у цій категорії справ необхідно надати оцінку балансу права особи на свободу вираження поглядів, а також права на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, а також для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації необхідно розуміти, зокрема, передання інформації з використанням телебачення чи соціальних мереж.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, відносно якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку сукупності доказів, наданих позивачем, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не довів поширення відповідачем саме тієї інформації, яка зазначена в позовній заяві.
Так, на обґрунтування своїх вимог позивач посилався на висновок експерта Ускова К.Ю. №817/12/2021 від 17 грудня 2021 року, виконаний на замовлення позивача.
Зі змісту вказаного висновку вбачається, що за своєю суттю він не є висновком саме експерта, оскільки фактично є відтворенням на папері   змісту відеозапису, який створений невідомою особою у невстановлений час.
У відповідності до вказаного висновку, до нього додається диск з відеозаписами, які досліджувались.
В той же час, зазначені відеозаписи в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює перевірку судом ідентичності змісту самого відеозапису зі змістом викладеної інформації експертом.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача не зміг пояснити суду у який спосіб, за умови відсутності у справі цифрового носія відеозапису, суд може перевірити відповідність наявних на ньому висловлювань, змісту зазначених висловлювань, що викладені у висновку експерта.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що висновок експерта фактично ґрунтується на цифровому носії, на якому записано відеофайли, тобто є  похідним доказом, що відтворює зміст первинного.
Оскільки позивач не надав суду вказані відеофайли в оригіналі на цифровому носії, тобто, первинне джерело доказів, підстав до прийняття до уваги в якості допустимого доказу висновку експерта Ускова К.Ю. №817/12/2021 від 17 грудня 2021 року, який ґрунтується на такому джерелі - немає.
В апеляційній скарзі, серед іншого позивач посилається на покази свідків, а саме покази свідка ОСОБА_4 .
Зазначені доводи апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки жоден свідок у справі, в тому числі і ОСОБА_4 не  підтверджував  здійснення відповідачем висловлювань за змістом ідентичних тим, які просить спростувати позивач.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції, щодо відсутності підстав до задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та  доводами апеляційної скарги не спростовуються, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повне судове рішення складено 04 березня 2024 року.

Головуючий                                                                           Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                         Кашперська Т.Ц.
                                                                
Яворський М.А.