ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/483/24 Справа № 196/969/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д. Г. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участі представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Бойка Ю.О., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката Бойка Ю.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2024 року, щодо: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

       За постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень. 
       18 січня 2024 року на вказану постанову адвокат Бойко Ю.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що про результати розгляду справи його не було повідомлено. 08 січня 2024 року він дізнався про винесення постанови від 04 січня 2024 року та ним отримано копію даної постанови. Вказує, що в подальшому, з об`єктивних причин до 14 січня 2024 року підготувати апеляційне оскарження не виявилося можливим. Просить визнати поважною причину тяганину суду з оголошенням постанови у справі. 
       В судовому засіданні адвокат Бойко Ю.О. підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведених в ньому мотивів, просив його задовольнити. 
       Перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, виходжу з наступного.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
       Вказані норми закону вимагають додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків. 
       Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його представник, - адвокат Бойко Ю.О. був присутнім в суді першої інстанції під час винесення оскаржуваної постанови від 04 січня 2024 року. 
       Таким чином, останнім днем оскарження даної постанови від 04 січня 2024 року, з урахуванням вихідних днів, є 15 січня 2024 року.
       Як слідує зі змісту апеляційної скарги, адвокат Бойко Ю.О. отримав копію оскаржуваної постанови 08 січня 2024 року, тобто в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження. 
       Однак, будучи достеменно обізнаним про наявність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адвокат Бойко Ю.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою лише 18 січня 2023 року, тобто з пропущенням передбаченого законом строку на апеляційне оскарження. 
       Таким чином, за весь десятиденний строк відведений на апеляційне оскарження, адвокат Бойко Ю.О. не був обмежений в можливості своєчасно звернутися з апеляційною скаргою. 
       Посилання адвоката Бойка Ю.О. на те, що він не мав можливості з об`єктивних причин до 14 січня 2024 року підготувати апеляційну скаргу, не приймаються до уваги, з огляду на отримання ним копії оскаржуваної постанови 08 січня 2024 року.
       Зважаю на те, що лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є підставою для поновлення пропущеного строку.
       Проте, даних, що адвокат Бойко Ю.О. до моменту подання апеляційної скарги, мав якісь непереборні перешкоди для своєчасного звернення до суду з апеляцією, або інші обставини, які позбавляли його можливості своєчасно звернутися до суду, не наведено і в апеляційній інстанції таких даних, відомостей чи доказів не надано. 
       В рішенні Європейського суду з прав людини в справі “Устименко проти України” від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
       В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
       Враховуючи наведене вище, вважаю, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені адвокатом Бойком Ю.О. в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Відмовити адвокату Бойко Ю.О. в поновленні строку на оскарження постанови Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2024 року, щодо  ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                   О.М. Кононенко