ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/191/24  Номер провадження 33/814/503/24	Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

Категорія: стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
з секретарем Філоненко О.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – адвоката Орленка Р.Е.,
потерпілої – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 січня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП,

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваної постанови
Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, 29 грудня 2023 року, о 16 годині 00 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «JEEP GRAND CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Європейській, 68 в м. Полтава, порушила пункти 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), а саме: не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка зупинилася попереду і яку від удару відкинуло на транспортний засіб «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , якого від удару відкинуло на транспортний засіб «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , яка зупинилася попереду.
Внаслідок автопригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій транспортного засобу «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 січня 2024 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення, та просить застосувати стягнення у виді штрафу.
Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що вона сама виховує двох неповнолітніх дітей. Також апелянт займається підприємницькою діяльністю, яка пов`язана в постійними, щоденними поїздками на автомобілі.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник – адвокат Орленко Р.Е. в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_2 покладалась на розсуд суду, вказувала, що отримала під час даних подій тілесні ушкодження будучи вагітною.
Мотиви суду
Апеляційна скарга подана на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 січня 2024 року в частині накладення адміністративного стягнення за статтею 124 КУпАП, тому постанову судді переглядається тільки в цій частині.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 256 КУпАП визначає зміст протоколу про адміністративне правопорушення в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Предметом будь-якої дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.
Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що ним було враховано характер та обставини вчиненого адміністративного правопорушення, а саме: пошкодження трьох транспортних засобів, факт отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_2 , особу порушника, відсутність пом`якшуючих обставин, а тому, з метою попередження з боку ОСОБА_1 аналогічних порушень ПДР України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про застосування до неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Щодо доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вказувала, що визнала свою вину, щиро розкаялася, її дії не призвели до надмірно великих негативних наслідків, раніше до адміністративної відповідальності не притягалася та потерпілій стороні відшкодовані витрати, а тому, виходячи з характеру та обставин скоєного адміністративного правопорушення, просила накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу замість позбавлення права керування транспортним засобом.
Так, стаття 124 КУпАП передбачає альтернативні стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Діючи в межах доводів апеляційної скарги (частина 7 статті 294 КУпАП), апеляційний суд оцінює пропорційність обраного районним судом стягнення характеру вчиненого правопорушення.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
За загальним правилом статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладення адміністративного стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Європейський Суд з прав людини при розгляді конкретних справ неодноразово підкреслював, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціальних прав) вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.
При цьому, суд враховує підхід, запроваджений Європейським судом з захисту прав людини, за яким позбавлення права на управління транспортним засобом розглядається кримінально-правовою санкцією, оскільки право керування автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі «Маліге проти Франції»).
З огляду на це, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його наслідки, встановивши обставини, що свідчать про недотримання ОСОБА_1 вимог ПДР України, оскільки вона не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, що створило підвищену загрозу, як для останньої, так і для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, кількість пошкоджених транспортних засобів, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, оскільки таке покарання бути є необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення нових правопорушень.
Посилання в апеляційній скарзі на сімейний стан ОСОБА_1 та на ту обставину, що вона працює підприємцем і автомобіль їй потрібен для ведення повноцінної підприємницької діяльності, не дають підстави для задоволення апеляційної скарги, так як вказане не може переважати над безпекою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.
До того ж, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції повністю дотримався вимог КУпАП при призначенні адміністративного стягнення, у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, особу правопорушника, а також спричинені наслідки, та призначив справедливе адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, застосований судом першої інстанції вид покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, згідно статтею 124 КУпАП не є найсуворішим.
Висновки суду
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП,у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                В.П. Пікуль