ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 січня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/7153/21
Головуючий у першій інстанції – Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/3/24

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
третя особа – Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_3 – адвокат Костіна Ніна Михайлівна,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2021 року, дата складання повного його тексту: 18.10.2021, місце ухвалення: м. Чернігів, і на ухвалу цього ж суду від 02 листопада 2021 року, дата складання повного її тексту: 02.11.2021, місце постановлення: м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя - її та ОСОБА_5 , домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку, прибудови, ганку, гаража, навісу й оглядової ями, загальною вартістю 123169 грн 00 коп., визнати за нею право власності на 1/2 частку цього домоволодіння та відшкодувати їй судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.09.1967 ОСОБА_1 і ОСОБА_5 укладено шлюб, від якого народжено доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.07.2007 визнана недієздатною і над нею позивача призначено опікуном, тому її інтереси у цій справі представляє орган опіки та піклування - Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради. Договором від 08.09.1969 ОСОБА_5 відведено у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку земельна ділянка площею 370 кв. м по АДРЕСА_1 . Дозволом № 279/640 від 08.09.1969 ОСОБА_5 зобов`язано побудувати житловий будинок за вказаною адресою до квітня 1972 р., і його побудовано у 1970 році. ОСОБА_5 до своєї смерті був зареєстрований в цьому будинку; натепер у ньому зареєстровані позивач та відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , хоча він не введений до експлуатації. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 28.03.1984, після чого він став проживати з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу, і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка – відповідач ОСОБА_3 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , а проживає за кордоном. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер; після його смерті відкрилась спадщина на спірне домоволодіння. З заявами про прийняття цієї спадщини звернулись всі сторони. 27.05.2021 нотаріусом заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_5 . У видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння нотаріусом відмовлено, оскільки воно не зареєстроване в КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» і, крім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо цього об`єкта. У висновку експерта від 22.02.2021 вказано, що це домоволодіння побудоване у 1970 році і його вартість становить 123169 грн 00 коп. 1/2 частина цього домоволодіння належить позивачеві, яка бажає виділити свою частку ньому в у зв`язку зі зверненням за прийняттям спадщини, про яку йдеться, трьома спадкоємцями ОСОБА_5 .
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку незавершеного будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку, прибудови, ганку, гаража, навісу та оглядової ями; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 4545 грн 55 коп. з кожної у відшкодування судових витрат. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними.
Ухвалою, що оскаржується, задоволено заяву ОСОБА_1 і виправлено у вищевказаному рішенні такі описки:
- в написанні назви вулиці замість « АДРЕСА_1 »; 
- пункт 8.2 рішення викладено в такій редакції: «Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається, згідно з технічним паспортом, із житлового будинку (А-1), прибудови (А1-1), ганку (а), гаража з оглядовою ямою (Б-1), навісу (б-1)».
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 – адвокат Костіна Н.М. просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
- в інвентарній справі на спірне домоволодіння зазначено, що станом на 03.09.1986 - дата проведення першої технічної інвентаризації будинку, він був недобудованим, а визнання права власності на спірне домоволодіння - об`єкт, не прийнятий до експлуатації, у судовому порядку нормами чинного законодавства не передбачено. Право власності ОСОБА_5 на частину домоволодіння, про яке йдеться, не підтверджено правовстановлюючими документами. Тож до складу спадщини, що відкрилася після його смерті, могло входити лише право на матеріали та конструктивні елементи будинку;
- суд І інстанції не встановив ступінь готовності зазначеного домоволодіння на час розірвання ОСОБА_1 шлюбу з ОСОБА_5 і не з`ясував, чи можливий його поділ в натурі;
- ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво будинку площею 37,5 кв. м. Але натепер площа будинку з прибудовою, яка знаходиться у складі спірного житлового будинку, становить 73,7 кв. м. Отже прибудова площею 31,8 кв. м, що була недобудована станом на 03.09.1986, згідно з оціночним актом та на час припинення шлюбних відносин позивача з ОСОБА_5 мала статус самочинно збудованої. А самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому воно не може бути предметом поділу між подружжям (постанова Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 307/3957/14-ц);
- визнаючи право позивачки на 1/2 частку незавершеного будівництвом домоволодіння, яке складається з житлового будинку, гаража, навісу та оглядової ями, суд не дав оцінки тому, що гараж, навіс та оглядова яма (господарські споруди) не є окремими від житлового будинку оборотоздатними речами, та що нотаріус відмовив у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину також і у зв`язку з ненаданням нею документів, які підтверджують факт побудування спірного будинку в період перебування останньої в шлюбі з ОСОБА_5 . В той же час у ході розгляду справи доведено, що ОСОБА_7 , проживаючи з ОСОБА_5 , спрямовувала їхні спільні кошти на добудову цього будинку, який добудовано після розірвання ОСОБА_5 шлюбу з позивачем. Так, на 09.09.1989 - при первинній інвентаризації будинку, він вважався недобудованим, а на 28.07.2020 - згідно з останньою інвентаризацією, він є добудованим, але відомості про приймання до експлуатації будинку в інвентаризаційній справі відсутні. Крім того, жоден з допитаних судом свідків не показав, що його будівництво завершилося у 1972 році;
- ОСОБА_1 не доведено розмір понесених нею витрат на правову допомогу: суду не надано акта виконаних робіт; витрати адвоката на проїзд до м. Чернігова і у зворотному напрямку становлять більшу частину гонорару, що не можна визнати обґрунтованим.
В апеляційній скарзі на ухвалу суду представник ОСОБА_3 – адвокат Костіна Н.М. просить її скасувати. Доводи скарги зводяться до того, що звертаючись до суду з заявою про виправлення описки у вищевказаному рішенні, ОСОБА_1 просила виправити описку, визнавши за нею право власності на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається, згідно з технічним паспортом, із житлового будинку (А-1), прибудови (А1-1), ганку (а), гаража з оглядовою ямою (Б-1), навісу (б-1), що фактично є заявою про зміну предмета позову. Внаслідок її задоволення рішення викладено в іншій редакції, що не є опискою у розумінні ст. 269 ЦПК України. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_3 – адвокат Костіна Н.М. підтримала апеляційні скарги; ОСОБА_1 (в залі суду), її представник ОСОБА_8 (і в залі суду, і в режимі відеоконференції) та ОСОБА_2 просили відхилити апеляційні скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.
У справі встановлено таке.
З 09.09.1967 ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_9 , який розірвано 28.03.1984, що підтверджується копіями свідоцтв відповідного змісту (арк. 6, 11, 18 т. 1) й довідки Деснянського районного відділу у м. Чернігові Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області № М-44/6/7434-20/7434/763-20 від 13.08.2020 (арк. 18 т. 1).
Від шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_1 народжено доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має інвалідність з дитинства першої «Б» групи безстроково. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2007 остання визнана недієздатною й над нею встановлено опіку. Опікуном ОСОБА_4 призначена її мати - позивач ОСОБА_1 . Ці обставини підтверджено копіями свідоцтв відповідного змісту (арк. 7, 8, 9, 11, 10, 15, 16, 17 т. 1).
08.09.1969 ОСОБА_5 уклав із Відділом комунального господарства виконкому Чернігівської міської Ради депутатів трудящих договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки площею 370 кв. м для будівництва житлового будинку житловою площею 37,5 кв. м по АДРЕСА_1 . Пунктом 4 цього договору визначено строк закінчення будівництва – квітень 1972 р. (копія договору – арк. 19-21 т. 1). На виконання цього договору 08.09.1969 ОСОБА_5 отримав дозвіл № 279/640 на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 до квітня 1972 р. (копія дозволу – арк. 22 т. 1).
Згідно з наявним в інвентаризаційній справі Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі за текстом - КП «Чернігівське МБТІ» № 15866 документами, а саме:
- оціночним актом на забудову будівлі літ. А-1 по АДРЕСА_1 , на дату огляду – 04.09.1986, житловий будинок площею 48,2 кв. м має 10% зношеності, а прибудова А1-1 площею 38,9 кв. м має 86% готовності (арк. 4 архівних документів інвентарної справи, його копія - арк. 204 т. 2 судової справи);
- в технічному описі від 27.08.1986, що наведений у ескізі плану забудови будівлі літ. А-1, і в технічному описі конструктивних елементів будівель та визначення зносу, який міститься в описаному в попередньому абзаці оціночному акті, зазначено, що на 27.08.1986 у прибудові А1-1 підлоги немає (арк. 11 чинних документів інвентарної справи, арк. 4 архівних документів цієї справи, арк. 205 т. 2 судової справи).
Після розірвання шлюбу 28.03.1984 ОСОБА_1 з ОСОБА_5 останній перебував у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_7 , від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про її народження (арк. 10 т. 1).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про його смерть (арк. 14 т. 1). 
Поховання ОСОБА_5 проведено ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (арк. 93-97 т. 1).
Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.07.2020 № 60929995, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезлею В.І.19.02.2020 заведена спадкова справа № 65542123 (у нотаріуса – № 6/2020) до майна померлого ОСОБА_5 (арк. 23 т. 1). 
ОСОБА_1 звернулася до вказаного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності колишнього подружжя на спірне домоволодіння, однак постановою від 27.05.2021 № 47/02-31 нотаріус відмовила у видачі такого свідоцтва, оскільки ОСОБА_1 не надано документів, які підтверджують, що будинок АДРЕСА_1 був добудований в період шлюбу з ОСОБА_5 . В цій постанові також вказано, що відповідно до спадкової справи № 6/2020 до майна померлого ОСОБА_5 , спадкоємцями його майна є відповідачі: його дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка є недієздатною і від імені якої діє опікун – позивач ОСОБА_1 (копія постанови – арк. 30-31 т. 1).
Право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 262031633 від 17.06.2021 (її копія на арк. 32 т. 1) і учасниками справи не оспорюється.
З копії інформаційної довідки КП «Чернігівське МБТІ» № 1959 від 06.08.2020 вбачається, що станом на 31.12.2012 в м. Чернігові право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (гараж Б-1, оглядова яма б1, навіс б-1) по АДРЕСА_1 , не зареєстровано; загальна площа будинку - 737 кв. м, житлова – 30,3 кв. м; самовільного переобладнання немає; будівництво надвірних споруд правомірне (арк. 29 т. 1). 
Згідно з висновком експерта для подання до суду № 03-03/1/21 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 22.02.2021 судового експерта Тарасовської В.В., ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 без врахування вартості земельної ділянки площею 370 кв. м на дату оцінки - 22.02.2021, становить 123139 грн 00 коп. Також у висновку зазначено, що згідно з даними технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 28.07.2020, за адресою АДРЕСА_1 розташовані такі будівлі та споруди: житловий будинок, прибудова, ганок, гараж, навіс, оглядова яма. Інженерне обладнання: централізовані мережі електропостачання, водопостачання, опалення – від індивідуального побутового котла на твердому паливі, каналізація – на вигріб; рік забудови – 1970; в характеристиках конструктивних елементів прибудови, ганку, гаража, навісу, оглядової ями також зазначено рік забудови – 1970; фізичний знос житлового будинку дорівнює 45%, що відповідає незадовільному технічному стану, фізичний знос прибудови дорівнює 80%, що відповідає ветхому технічному стану, фізичний знос гаража дорівнює 60%, що відповідає незадовільному технічному стану, фізичний знос навісу дорівнює 80%, що відповідає ветхому технічному стану, фізичний знос ганку прийнято експертом 80%, а оглядової ями – 60% (копія висновку – арк. 33-54 т. 1).
Відповідно до висновку судового експерта Тарасовської В.В. № 03-03/23 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02.06.2023 (арк. 161-212 т. 2):
- відсотки будівельної готовності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , на дату проведення експертизи становлять: житлового будинку літ. «А-1» - 100%, прибудови літ. «А1-1» - 86%, ганку – 97%, гаража літ. «Б-1» - 100%, сараю літ. «б» - 100%, будівлі, що в матеріалах інвентарної справи № 15866 за 1986 рік позначена як сарай літ. «б», а в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеному Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації» 28.07.2020 - як навіс літ. «б-1» (фактично є сараєм) – 100%. Процент готовності до експлуатації оглядової ями літ. «б1» на дату проведення експертизи визначити неможливо в зв`язку з незабезпеченням доступу до неї під час обстеження (п. 1);
- згідно з розрахунками експерта, відсотки будівельної готовності спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ймовірно складали. за даними письмових відповідей на клопотання експерта, наданими:
- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та за даними інших матеріалів справи: житлового будинку літ. «А-1» - 100%, прибудови літ. «А1-1» - 20%, ганку – 0%, гаража літ. «Б-1» - 0%, сараю літ. «б» - 0%, оглядової ями літ. «б-1» – 100% (варіант № 1);
- представником ОСОБА_3 – адвокатом Костіною Н.М., та даними інших матеріалів, що містяться в справі: житлового будинку літ. «А-1» - 100%, прибудови літ. «А1-1» - 20%, ганку – 0%, гаража літ. «Б-1» - 0%, сараю літ. «б» - 0%, оглядової ями літ «б-1» – 0% (варіант № 2).
У доповненнях та роз`ясненнях до висновку експерта № 03-03/2023, що надійшли при супровідних листах Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверексперт» за вих. № 03-23/23 від 27.06.2023 і за вих. № 03-48/23 від 04.12.2023 (арк. 234, 235-240 т. 2; арк. 22, 23-25 т. 3) зазначено, що при складанні цього висновку враховано дані, наявні у: клопотанні ОСОБА_1 від 28.10.2022 про призначення експертизи (арк. 66 т. 2), поясненні представника ОСОБА_3 – адвоката Костіної Н.М. від 10.11.2022 (арк. 69 т. 2), відповідях на клопотання експерта, що надані ОСОБА_1 й ОСОБА_2 (арк. 142-143 т. 2) і представником ОСОБА_3 – адвокатом Костіною Н.М. (арк. 136-140 т. 2), листі КП «Чернігівське МБТІ» від 16.07.2021 без номера (арк. 91 т. 1) та інвентаризаційної справи КП «Чернігівське МБТІ» № 15866. Так:
- за даними інвентаризаційної справи № 15866 та листа КП «Чернігівське МБТІ» від 16.07.2021 без номера (арк. 91 т. 1), первинна інвентаризація житлового будинку АДРЕСА_1 проводилась 03.09.1986. На ту дату будинок вважався недобудованим. Остання технічна інвентаризація будинку проведена 28.07.2020, згідно з якою житловий будинок є добудованим. Акт прийняття в експлуатацію будинку в матеріалах інвентаризаційної справи відсутній;
- відомості, викладені в клопотанні ОСОБА_1 від 28.10.2022 про призначення судової будівельно-технічної експертизи, та дані, що містяться в поясненнях представника ОСОБА_3 – адвоката Костіної Н.М. від 10.11.2022, значно відрізняються між собою. Експертом встановлено, що ці пояснення мають значення для вирішення поставлених судом на вирішення експертизи запитань, але вони не надають вичерпного обсягу інформації для визначення процента готовності до експлуатації станом на 28.03.1984 спірних нерухомих об`єктів. Письмові відповіді ОСОБА_3 і ОСОБА_2 доповнюють дані, що містяться у клопотанні ОСОБА_1 від 28.10.2022 про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а письмові відповіді на клопотання експерта представника ОСОБА_3 – адвоката Костіної Н.М. доповнюють її пояснення. Письмові відповіді на клопотання експерта, надані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відрізняються від письмових відповідей, наданих представником ОСОБА_3 – адвокатом Костіною Н.М. Тому у висновку експертизи відсоток будівельної готовності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 28.03.1984 визначено у двох варіантах: варіант № 1 – за даними письмових відповідей ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та варіант № 2 – за даними письмових відповідей представника ОСОБА_3 – адвоката Костіної Н.М.;
- в інвентаризаційній справі № 15866 наявний оціночний акт від 04.09.1986, в якому зазначається, що станом на 04.09.1986 прибудова літ. «А1-1» мала 86% будівельної готовності. Оскільки в ухвалі від 10.11.2022 про призначення судової будівельно-технічної експертизи стояло питання щодо визначення процента готовності до експлуатації житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 28.03.1984, дані щодо 86% будівельної готовності прибудови літ «А1-1», станом на 04.09.1986 не могли бути застосовані для розрахунку у висновку експертизи. Про наявність в інвентаризаційній справі № 15866 оціночного акта від 04.09.1986, згідно з яким прибудова літ. «А1-1» на момент оцінки (04.09.1986) мала 86% будівельної готовності, окремо згадується в дослідницькій частині висновку. Відповідно до методики «Організація проведення судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах», розробленої Київським НДІСЕ, відсоток будівельної готовності незавершеного будівництвом об`єкта може бути визначений як відношення кошторисної вартості фактично виконаних робіт до кошторисної вартості будівництва об`єкта в цілому, або як сума питомих ваг фактично збудованих конструктивних елементів і виконаних робіт по кожній окремій будівлі. По об`єкту дослідження дані щодо кошторисної вартості будівництва об`єкта в цілому (проектно-кошторисна документація на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами) та дані щодо фактично виконаних робіт (акти приймання виконаних будівельних робіт) на 28.03.1984 відсутні. Тож процент його готовності до експлуатації на цю дату можливо визначити лише шляхом складання питомої ваги збудованих конструктивних елементів по кожній окремій будівлі з урахуванням відповідних поправок. За нормами будівництва, при процедурі узаконення об`єктів незавершеного будівництва, до порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва заносяться дані по кожній будівлі, що будується окремо, оскільки будівлі мають різне функціональне призначення, різні групи капітальності, різні конструктивні елементи та техніко-економічні показники;
- показання допитаних судом І інстанції свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_2 , зміст яких наведено в оскаржуваному рішенні, суперечать відомостям вищеописаних оціночного акта від 04.09.1986.
Із записів у домовій книзі на спірне домоволодіння вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були зареєстровані та почали постійно проживати в ньому з 08.01.1973; ОСОБА_14 проживає в ньому з дня народження - з 1975 р. (копія домової книги – арк. 120-123 т. 1).
Згідно з копією довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 09.07.2020 № 11024, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та знятий з реєстрації 10.03.2020 (арк. 13 т. 1).
У справі відсутні дані про те, що хто-небудь з учасників справи, які є спадкоємцями спадкодавця ОСОБА_5 , перевів на себе права та обов`язки забудовника за укладеним ОСОБА_5 з Відділом комунального господарства виконкому Чернігівської міської Ради депутатів трудящих договором від 08.09.1969 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 . Також у справі відсутні докази введення цього будинку до експлуатації. 
Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Отже наразі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 мають право власності на матеріали і конструкції, які були використані в процесі будівництва спірного домоволодіння.
Відповідно до ст. 22 КпШС України, що була чинною протягом всього періоду спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки спірні правовідносини між учасниками справи виникли до набрання чинності ЦК України і продовжують існувати після набрання ним чинності, то положення цього Кодексу застосовуються для врегулювання тих прав і обов`язків, що продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Жоден з учасників справи не посилається на те, що ОСОБА_1 не має права власності на 1/2 частку матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення) будинку, надвірних будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , за період з початку їх будівництва і до розірвання шлюбу з ОСОБА_5 (до 28.03.1984). Заперечення сторони відповідача зводиться до того, що на ту дату ці об`єкти не мали 100% готовності, внаслідок чого їх не було здано до експлуатації і їх добудовував ОСОБА_5 у період проживання як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 – матір`ю ОСОБА_3 .
Вирішуючи справу, суд І інстанції не врахував, що на дату розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1 не був завершений будівництвом та не введений до експлуатації. 
Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_2 , на підставі яких суд І інстанції дійшов висновку, що будівництво спірного домоволодіння фактично відбулося з 1969 р. по 1972 р. і що після цього подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_1 почали проживати в ньому разом з своїми дітьми, суперечать всім наявним у справі та описаним вище письмовим доказам.
Апеляційний суд погоджується і з висновком експерта № 03-03/1/21 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 22.02.2021 судового експерта Тарасовської В.В. для подання до суду, і з висновком цього експерта № 03-03/23 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02.06.2023, і з виконаними нею ж доповненнями та роз`ясненнями до висновку експерта № 03-03/2023, так як вони не суперечать усім іншим наявним у справі письмовим доказам, узгоджуються з показаннями допитаної судом І інстанції як свідка ОСОБА_7 – матір`ю ОСОБА_3 , і ніяк не спростовані.
Зважаючи на незавершеність будівництва спірного домоволодіння на момент розірвання шлюбу між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , остання не має права власності на 50% матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва будинку, господарських будівель і споруд цього домоволодіння.
Вирішуючи спір між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне виходити з висновку експерта № 03-03/1/21 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 22.02.2021 судового експерта Тарасовської В.В. і з варіанта № 1 висновку цього експерта № 03-03/23 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02.06.2023 і з виконаними нею ж доповненнями та роз`ясненнями до цього висновку. Так, цей варіант ґрунтується на відомостях клопотання ОСОБА_1 від 28.10.2022 про призначення судової будівельно-технічної експертизи й письмових відповідях ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що доповнюють дані, наведені у цьому клопотанні, які більше співпадають з відомостями, наявними у письмових доказах про взаємини сторін щодо суті спору між ними. В той же час письмові відповіді на клопотання експерта представника ОСОБА_3 – адвоката Костіної Н.М. менше співпадають з відомостями, наявними у цих доказах. Крім того, ОСОБА_1 від початку будівництва спірного домоволодіння, а ОСОБА_2 як така, що проживає у ньому з дня її народження, брали безпосередню участь у його будівництві та у спостереженні за його будівництвом ОСОБА_5 після розірвання ним шлюбу з ОСОБА_1 . Тож вони є більш обізнаними про обставини його будівництва, ніж ОСОБА_3 , яка в цьому домоволодінні ніколи не проживала і не брала участі у його будівництві.
Отож в порядку вищенаведених норм права за ОСОБА_1 належить визнати право власності на 50% від частки матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення) за адресою: АДРЕСА_1 , які визначено у варіанті № 1 висновку експерта Тарасовської В.В. від 02.06.2023 № 03-03/23 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, а саме: жилого будинку «А-1» - на 50%, прибудови «А1-1» - на 40%, ганку «а» – на 48,5%, гаража «Б-1» - на 50%, сараю «б» - на 50%, оглядової ями «б1» - на 50%.
З наведеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного як таке, що постановлене за неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи.
Переглядаючи ухвалу, що оскаржується, апеляційний суд констатує, що виправлення, які нею внесені до рішення від 18.10.2021 в цій справі, не є виправленням описки – механічної (випадкової, мимовільної) граматичної помилки в рішенні, яку допущено під час його письмово-вербального викладу. Виходячи з приписів ст. 271 ЦПК України, процесуальна дія, вчинена місцевим судом на підставі заяви ОСОБА_1 про виправлення у пункті 8.2 вказаного рішення описки шляхом викладення цього пункту в редакції, в якій просила його викласти ОСОБА_1 , за своєю природою є роз`ясненням рішення. Але для роз`яснення рішення вищевказаною нормою права встановлена інша, ніж для виправлення описки, процедура, що передбачає необхідність звернення до суду з відповідною заявою, і яка не передбачає права суду роз`яснювати ухвалене ним рішення з власної ініціативи. Отож внесення виправлень до п. 8.2 рішення у спосіб, вчинений судом І інстанції, суперечить ст. 268 ЦПК України, що є принципово неприпустимим. Тому оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення у такий спосіб описки у рішенні.
В іншій частині зазначена ухвала суду є законною. 
Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, так як всі вони мають виключне значення для справи.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376 ч. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Костіної Ніни Михайлівни на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2021 року задовольнити частково й змінити його.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нижчевказані частки матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення) за адресою: АДРЕСА_1 , таких об`єктів нерухомості: жилого будинку «А-1» - на 50%, прибудови «А1-1» - на 40%, ганку «а» – на 48,5%, гаражу «Б-1» - на 50%, сараю «б» - на 50%, оглядової ями «б1» - на 50%.
Ухвалу цього ж суду від 02 листопада 2021 року скасувати в частині викладення пункту 8.2 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2021 року у цій справі в такій редакції: «Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на ? частку незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається, згідно з технічним паспортом, із житлового будинку (А-1), прибудови (А1-1), ганку (а), гаражу з оглядовою ямою (Б-1), навісу (б-1)», і відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення у такий спосіб описки у рішенні.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                          Судді: