ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 605/447/23	Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О. 	
Провадження № 33/817/10/24 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. ознайомившись із матеріалами справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2023 року,- 

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно постанови, як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465420 від 04 жовтня 2023 року, громадянин ОСОБА_1 у вищевказаний день о 17 год. 20 хв. в м.Підгайці по вул.Т.Гунчака Тернопільського району Тернопільської області керував транспортним засобом «ВАЗ2104», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою прилада «Драгер» та в медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2023 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
матеріали справи не доводять того, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху;
матеріали справи не підтверджують факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;
оскільки працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли, а тому у нього не було обов`язку проходити огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння;
ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
строк дії свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10 лютого 2010 року вичерпаний 10 лютого 2015 року, а тому працівники поліції не мали права використовувати газоаналізатор “Alcotest 6820”;
відеоматеріали наявні у матеріалах справи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Репети Б.Г., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465420 від 09 жовтня 2023 року, в якому ОСОБА_1 дав письмові пояснення про те, що “п`яний не був, спиртне майже не вживав”; відеозаписах з відеореєстратора патрульного автомобіля та портативного відеореєстратора працівника поліції, які містяться на DVD-R диску; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №822795 від 04 жовтня 2023 року; копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. 
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних даних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відеоматеріали наявні у матеріалах справи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також те, що матеріали справи не доводять порушення ОСОБА_1 правила дорожнього руху, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465420 від 09 жовтня 2023 року; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не заперечує факту свого керування транспортним засобом.
Також, даними відеозапису із реєстратора службового автомобіля (файл Відео_ 2023-10-04 о 09.45.53_5c7776cc.mp4) зафіксовано як транспортний засіб марки «ВАЗ2104», державний номерний знак « НОМЕР_1 », здійснив зупинку перед тим, як до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції. Крім того, даними відеозапису із нагрудної камери працівника поліції (файл 0000000_00000020231004171943_0002_IMP.MP4 з 17:19:45 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом і порушення ним ПДР. Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав той факт, що він керував транспортним засобом, так як на запитання працівника поліції “Без ремня їдите, чому?” ОСОБА_1 відповів “Та я від сусідки їду”. Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені матеріали справи містять відомості, які поза розумним сумнівом підтверджують як факт керування ОСОБА_2 своїм автомобілем, так і порушення ним ПДР України. 
Крім наведеного, твердження апелянта про те, що він транспортним засобом не керував та ПДР не порушував, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №822795 від 04 жовтня 2023 року за порушення ОСОБА_2 вимог ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП.
Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили.
Допитаний в ході апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_3 фактично підтвердив обставини події, які зафіксовані на вищевказаних відеозаписах. Зокрема, цей свідок вказав, що дійсно ОСОБА_2 04 жовтня 2023 року керував своїм автомобілем, а саме перегнав його з місця стоянки на вулиці на своє подвір`я, після чого приїхала патрульна поліція і вимагала щоби ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні, однак ОСОБА_2 відмовився. Також, свідок вважає, що поліцейські помилково вбачали у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки останній хворіє і постійно приймає ліки, а тому часто має почервоніння очей.
Доводи апелянта про те, що він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся є надуманими, так як вони спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису зафіксовано як працівник поліції пропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а також проїхати у медичний заклад, однак, водій у категоричній формі відмовився (файл 0000000_00000020231004171943_0002_IMP.MP4 з 17:22:00 год). 
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У пункті 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Оскільки ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився у категоричній формі, а тому вказаними діями останній порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Виходячи із вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про те, що матеріали справи не підтверджують факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так як ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, а саме керуючи транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, не впливають на законність постанови суду доводи апеляційної скарги про те, що строк дії свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10 лютого 2010 року вичерпаний 10 лютого 2015 року, а тому працівники поліції не мали права використовувати газоаналізатор “Alcotest 6820”.
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_2 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2023 року, відносно нього — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя