ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/31113/23                                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 лютого 2024 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                              Ганечко О.М.,
суддів                                                                                               Кузьменка В.В.,
                                                                                                 Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з   інвалідністю до Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,
У С Т А Н О В И В :

  До Київського окружного адміністративного суду звернулось Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарських санкцій в розмірі 941749,21 грн. та пені в розмірі 88335,48 грн., а разом 1030084,69 грн. на наступні банківські реквізити: IBAN UA968999980313111230000026001 Банк казначейство України (ЕАП) у м. Києві.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 р. позовну заяву повернуто позивачеві.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 28.02.2024.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до норм                   ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України,
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки   позовної заяви, а саме: надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.
10.10.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано заяву   про поновлення строку звернення до суду.
18.10.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява з додатками.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що звернувшись 13.09.2023 до суду з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати   заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.
У заяві про поновлення процесуального стоку на звернення до суду позивач зазначив, що несвоєчасне звернення до суду зумовлено несвоєчасним виділенням грошових коштів на оплату судового збору за звернення до суду з позовною заявою.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звернувшись 13.09.2023 до суду з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. Щодо посилань представника позивача на заплановане фінансування з Державного бюджету України на сплату судового збору, що виділяється Міністерством соціальної політики   помісячно у запланованому на 2023 рік, то суд не прийняв їх до уваги, оскільки матеріли справи не містять жодних доказів на підтвердження таких пояснень. Крім того, відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою не є поважною обставиною для недотримання ним процесуальної дисципліни щодо своєчасного звернення до суду.
Натомість, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував, що строк на звернення до суду пов`язується з датою виникнення підстав, що дають право суб`єкту владних повноважень на звернення до суду, що, у даному випадку, зумовлено виділенням коштів на сплату судового збору та отриманням платіжного доручення. При цьому, лише 05.08.2023 на рахунок Київського міського відділення ФСЗОІ надійшли кошти від Фонду СЗОІ на сплату судового збору, водночас, планування та розподіл сум помісячних потреб на сплату судового збору належить до повноважень безпосередньо Фонду а не позивача.
          З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків. 
Відповідно до ч. 1  ст. 123 КАС України,  у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Колегія суддів вважає, що при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою  статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
У відповідності до змісту  статті 121 КАС,  пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.
Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
За даних обставин, позивач, як суб`єкт владних повноважень, має звернутись до адміністративного суду у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог.
Предметом позову є вимога про стягнення пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій в сумі 1030084,69 грн.
Частиною четвертою     статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII,  передбачено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою     статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені   статтею 250 Господарського кодексу України.
Наведене, у свою чергу, свідчить, що звернувшись 13.09.2023 до суду з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Щодо посилань апелянта на заплановане фінансування з Державного бюджету України на сплату судового збору, що виділяється ФСЗОІ а не позивачем, колегія суддів вважає, що вказана обставина жодним чином не відноситься до питання визначення строку звернення до суду з позовом, при цьому, відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для сплати судового збору на звернення до суду з позовною заявою, не є поважною обставиною для недотримання ним процесуальної дисципліни щодо своєчасного звернення до суду.
Колегія суддів також враховує й те, що у ситуації з пропуском строків державними органами, поважними причинами такого пропуску апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких, адже це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
Колегія суддів вважає, що лише одного посилання скаржника на певні обставини, не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання позову без зазначення конкретних обставин, які унеможливили своєчасне звернення до суду з позовною заявою, та без надання відповідних доказів того, як саме наведене обумовило пропуск строку на подання позову до суду.
За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

                                          П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю - залишити без задоволення.

          Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 р. - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                О.М. Ганечко

Судді                                                                                                           В.В. Кузьменко
                                                                                                              
     Я.М. Василенко