Справа № 461/10178/21                                Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3308/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Провадження № 22-ц/811/3307/23

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салата Я.І.,
з участю: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2022 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ЛКП «Старий Львів» про визнання зборів співвласників недійсними, скасування протоколу зборів співвласників, визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ЛКП «Старий Львів», про визнання зборів співвласників недійсними, скасування протоколу зборів співвласників, визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії.
Позов мотивований тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 .
27 жовтня 2021 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких було обрано головою зборів ОСОБА_1 , а секретарем зборів ОСОБА_2 . Крім того, на зборах було визначено форму управління будинком (через управителя ЛКП «Старий Львів») та погоджено і укладено з управителем Договір з управління будинком.
Позивач вказував, що договір з управління будинком порушує його права, оскільки зріс тариф, який він повинен сплачувати на обслуговування будинку. Однак позивач був позбавлений права брати участь в обговоренні і вирішенні цього питання, позаяк не був повідомлений про проведення зборів співвласників.
ОСОБА_4 просив:
визнати недійсними збори співвласників будинку АДРЕСА_2 від 27 жовтня 2021 року;
скасувати протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 27 жовтня 2021 року;
визнати договір № 259 від 23 жовтня 2021 pоку, укладений між ЛКП «Старий Львів» в особі директора ОСОБА_5 та уповноваженою від буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , недійсним;
зобов`язати ЛКП «Старий Львів» відновити тариф на послуги з обслуговування будинку АДРЕСА_2 до розміру, що діяв станом на 01 вересня 2021 року;
зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсувати на користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 17 500 грн, витрачені ним згідно Договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2021 року, Додатків 2, 3 до цього Договору, акту № 1 прийому-передачі надання послуг від 07 грудня 2021 року.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова в складі судді: Волоско І. Р., від 21 березня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова в складі судді: Волоско І. Р., від 13 квітня 2022 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4050,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4050,00 грн.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2022 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року оскаржив ОСОБА_4 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 . 
Вказує, що 27 жовтня 2021 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких було обрано головою зборів ОСОБА_1 , а секретарем зборів ОСОБА_2 . 
Крім того зазначає, що на зборах було визначено форму управління будинком (через управителя ЛКП «Старий Львів») та погоджено і укладено з управителем Договір з управління будинком. 
Наголошує, що жодної інформації про членів та засідання ініціативної групи, жодних повідомлень іншим співвласникам та жодних оголошень відповідачі при підготовці, проведенні зборів та належного складення протоколу зборів від 27 жовтня 2021 року, не здійснювали, що в свою чергу унеможливило його участь у зборах, порушило його право на обговорення питань та прийнятті відповідних рішень з управління будинком, на що ним зверталась увага суду першої інстанції, проте всі ці обставини залишились без належного дослідження. Вказує, що загальні збори відбулись за відсутності кворуму.
Просив скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2022 року та додаткове рішення від 13 квітня 2022 року скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог та компенсацію судового збору.
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2022 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року скасовано.
Провадження у справі в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ЛКП «Старий Львів» про визнання зборів співвласників недійсними, скасування протоколу зборів співвласників закрито.
В частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ЛКП «Старий Львів» про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду 08 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задоволено частково.
Постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2023 року в частині закриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Львівське комунальне підприємство «Старий Львів», про визнання зборів співвласників недійсними, скасування протоколу зборів співвласників та в частині скасування додаткового рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року скасовано і передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Розгляд справи в суді апеляційної інстанції після її перегляду у Верховному Суді призначався на 25 січня 2024 року та 29 лютого 2024 року.
В судове засідання призначене на 25 січня 2024 року ОСОБА_4 не з`явився, судова повістка повернулася через відсутність адресата.
В судове засідання призначене на 29 лютого 2024 року ОСОБА_4 не з`явився, 26 лютого 2024 року подав клопотання про відкладення розгляду справи, через його зайнятість у період з 26 лютого 2024 року по 04 квітня 2024 року.
Зазначене клопотання відхилено судом як необґрунтоване, оскільки чергове відкладення справи порушить розумні строки її розгляду. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання та проводити розгляд справи без участі  ОСОБА_4 . 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.70).
27 жовтня 2021 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується протоколом (а.с.9-10).
Як вбачається з протоколу від 27жовтня 2021 року, на зборах співвласників було прийнято:
-рішення про обрання голови та секретаря зборів, згідно якого обрано головою зборів ОСОБА_1 , а секретарем зборів ОСОБА_2 ;
-рішення про визначення форми управління будинком та обрання його управителя, згідно якого визначено форму управління будинком через управителя ЛКП «Старий Львів», з яким вирішено укласти договір на управління на один рік;
-рішення про погодження умов договору на обслуговування та обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників для представлення їхніх інтересів в органах державної влади, інших установах та організаціях, комунальних і приватних підприємствах, а також на подання протоколу на зберігання у відповідний орган місцевого самоврядування, згідно якого вирішено уповноважити управителя ЛКП «Старий Львів» подати цей протокол на зберігання до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.
На зборах визначено форму управління будинком - через управителя ЛКП «Старий Львів» та погоджено і укладено з ним Договір з управління будинком.
На підставі укладеного із співвласниками будинку договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28 жовтня 2021 року за № 259, ЛКП «Старий Львів» надає послуги співвласникам житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .
Договір з управління багатоквартирним будинком був укладений згідно протоколу зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 27 жовтня 2021 року.
Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (частина друга статті 382 ЦК України).
Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками (частина перша статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем, визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком (стаття 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 ГПК України).
Критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19); від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18); від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б(провадження № 12-143гс19) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 591/5242/18 (провадження № 14-168цс20).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 906/1308/19 (провадження № 12-76гс20) вказано, що управління майном багатоквартирного будинку є правом (та, відповідно, обов`язком) власників приміщень у багатоквартирному будинку, яке може реалізовуватися та виконуватися ними через ОСББ, створене в цьому будинку, або шляхом передачі відповідних функцій (чи їх частини) управителю або асоціації.
Визначення порядку управління багатоквартирним будинком (тобто, вирішення питання про те, наділити цими функціями ОСББ, створене в цьому будинку, чи передати відповідні функції (чи їх частину) управителю або асоціації, є невід`ємною складовою реалізації прав та виконання обов`язків співвласниками багатоквартирного будинку щодо належного утримання та управління спільним майном, що здійснюється за їх безпосереднім волевиявленням.
Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів ОСББ) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.
Встановлено, у справі, що розглядається, позивач звернувся з позовом до ОСББ «Лесі Українки 38» та до ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсним договору на надання послуг, укладеного ОСББ, членом якого є позивач, та ФОП ОСОБА_6 - виконавцем цих послуг, указавши на порушення укладенням спірного договору з надання послуг з управління та обслуговування будинку прав позивача - фізичної особи як співвласника багатоквартирного будинку.
Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
З огляду на викладене, враховуючи предмет, характер спору та суб`єктний склад його сторін, Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір у цій справі виник стосовно прав і обов`язків позивача щодо користування та розпорядження спільним майном як співвласника багатоквартирного будинку, тому має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Такі висновки є послідовними. Так, у постанові від 5 лютого 2020 року у справі №127/15798/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про розгляд у порядку цивільного судочинства спору за позовом фізичної особи - співвласника багатоквартирного будинку до голови ОСББ про визнання бездіяльності щодо ненадання обґрунтованої відповіді на заяву про ремонт спільного майна будинку протиправною та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо надання обґрунтованої відповіді на подану заяву.
Спір у справі, що розглядається, стосується реалізації прав та виконання обов`язків позивача у межах здійснення ним як співвласником володіння, користування і розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, учасника правовідносин з надання житлово-комунальних послуг.
Необхідно розмежовувати спори співвласника багатоквартирного будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку і спірні відносини стосуються порядку створення, реєстрації, діяльності і ліквідації юридичної особи (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та спори співвласника багатоквартирного будинку з іншими співвласниками, якщо рішення щодо майна багатоквартирного будинку прийнято зборами співвласників багатоквартирного будинку на підставі Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»;
Аналіз матеріалів справи свідчить, що учасниками зборів співвласників багатоквартирного будинку були лише фізичні особи (а. с. 9- 10) та спірні відносини не стосуються порядку створення, реєстрації, діяльності і ліквідації юридичної особи (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), а тому позовні вимоги про визнання зборів співвласників недійсними, скасування протоколу зборів співвласників підлягають вирішення в порядку цивільного судочинства. 
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначені та регулюються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року № 417-VIII, надалі Закон.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону, збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем, обраним відповідно до цього Закону.
Судом встановлено, що 27 жовтня 2021 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , на яких було обрано головою ОСОБА_1 , а секретарем зборів ОСОБА_2 , а також визначено форму управління будинком (через управителя ЛКП «Старий Львів») та погоджено і укладено з ним Договір з управління.
Позивач у позовній заяві зазначає, що він звернувся особисто до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_7 з питанням, чи були вони членами ініціативної групи, і кожен з них заявив позивачу, що не був членом ініціативної групи, протоколу засідання ініціативної групи співвласників і реєстру співвласників у них немає.
Однак позивач не довів вказані обставини, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цього позивач не надав.
В матеріалах справи відсутні будь-які письмові пояснення, які б підтверджували вказані обставини.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 брали участь в отриманні протоколу зборів, його заповненні та передачі ЛКП "Старий Львів".
Крім цього, чинним законодавством не передбачений обов`язок та порядок складання протоколу щодо створення ініціативної групи з проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку, які просив позивач.
З наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покликання позивача на те, що відсутність протоколу про створення ініціативної групи є підставою для скасування протоколу зборів, не ґрунтується на нормах законодавства та є безпідставним.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону, повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників має бути вручено не пізніше ніж за 10 днів до дати проведення зборів у письмовій формі кожному співвласникові під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, а також має бути розміщено у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку.
У позові зазначено, що решта співвласників, а саме кв. АДРЕСА_3 , а також управління комунальної власності міста, якому належать нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_2 , не отримували жодного повідомлення про проведення загальних зборів, а також не було розміщено оголошення про проведення зборів на дошці оголошень, яка знаходиться при вході в під`їзді, не отримували жодної інформації про підготовку і проведення зборів, їм не було нічого відомо про ініціативну групу, дату, місце, час проведення та порядок денний проведення таких зборів.
На підтвердження цього позивач долучив заяву (а.с.11), зі змісту якої вбачається, що співвласники квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 не отримували жодної інформації про проведення зборів співвласників будинку.
Вказана заява не є належним та допустимим доказом, оскільки на підставі неї неможливо встановити осіб –власників квартир, їхні підписи належним чином не завірені.
Таким чином, вказані твердження позивача не підтверджуються належними і допустимими доказами у справі.
Відповідно до абз.1 ч.6 ст.10 Закону, рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.
Отже, рішення з питань управління багатоквартирним будинком, а саме визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміна умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням, приймається зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку (п.п.2, 3 ч.2 ст.10 Закону).
Як вбачається із протоколу зборів, за обрання управителем ЛКП «Старий Львів» та укладення і підписання з ним Договору проголосували співвласники квартир та нежитлових приміщень, площа яких становить 289, 60 кв.м, тобто 57,94 відсотків від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень, яка складає - 499.76 кв.м.
Враховуючи вищенаведене, на зборах правомірно було обрано управителем ЛКП «Старий Львів» та укладено і підписано із ним Договір.
У позовній заяві позивач також зазначає, що дані, які відображені в протоколі зборів, свідчать про можливу його підробку.
Разом з цим, позивач не навів жодних доказів та пояснень того, в чому саме полягає ймовірна підробка, хто підробив протокол та чим підтверджується факт підробки.
Окрім того, позивач стверджує, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком був укладений з ЛКП «Старий Львів» 23.10.2021 року, тобто перед проведенням зборів співвласників будинку.
Судом встановлено,, що протокол зборів, згідно ч.9 ст.10 Закону, був переданий ЛКП «Старий Львів» для зберігання до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, однак, як вбачається з позовної заяви, позивач не звертався до Галицької районної адміністрації щодо видачі йому копії протоколу зборів.
За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції щодо того, що протоколом зборів багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 27 жовтня 2021 року підтверджено волевиявлення більшості співвласників квартир та нежитлових приміщень щодо обрання управителем ЛКП «Старий Львів» та укладення з ним Договору з управлінням цим будинком є обґрунтованим.
Закон та інші нормативні акти не передбачають скасування протоколу зборів співвласників та визнання недійсним договору, який укладений на підставі такого протоколу зборів у разі, якщо більшість співвласників висловили та закріпили своє рішення відповідно до ч.6 ст. 10 Закону, а окремий співвласник або частина співвласників з тих чи інших причин не приймали участі у зборах, або ж відмовилися від підпису в протоколі, за умови, що за прийняте рішення проголосувало більше як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень.
Вказане, не порушує права позивача у розумінні ч. 11 ст. 10 Закону, відповідно до якої рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.
Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вимога про визнання недійсним договору №259 від 28.10.2021 pоку, укладеного між ЛКП «Старий Львів» в особі директора ОСОБА_5 та уповноваженою від буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , може бути предметом іншого спору - між ОСОБА_4 та сторонами вказаного договору, а саме ОСОБА_1 та ЛКП «Старий Львів», якого позивач не залучав у якості співвідповідача.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що факти, наведені ОСОБА_4 у позовній заяві, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами і що недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК).
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, суд першої інстанції обґрунтовано не вбачав підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 – залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про:
- визнання недійсними зборів співвласників будинку АДРЕСА_2 від 27 жовтня 2021 року недійсним;
- скасування протоколу зборів співвласників будинку АДРЕСА_2 від 27 жовтня 2021 року – залишити без змін.
Додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 25 березня 2024 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

       Приколота Т.І.