КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №761/46287/23                                                                                                                     Суддя І інстанції -  Сидоров Є.В.
Провадження № 33/824/1928/2024                                                                                        Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.                                                                                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
19 березня  2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2024 щодо ОСОБА_1   за ст. 485 МК України, -  
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2024  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України  та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у сумі 1 575 981,31 грн.Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
 
 Не погоджуючись із постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2024, ОСОБА_1 08.03.2024 подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеної постанови судді, в якому зазначає, що участі у судовому засіданні не брав, зазначена постанова була надіслана до ЄДРСР 27.02.2024 і в загальному доступі з`явилась лише 29.02.2024, а тому враховуючи, що з оскаржуваною постановою він ознайомився наступного дня, то право на звернення з апеляційною скаргою у  нього  наявне до 11.03.2024.
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вивчивши доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2024, не вбачаю підстав для задоволення клопотання, у зв`язку з наступним.
Згідно із ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, судової повістки про виклик до суду та довідки про доставку електронного листа, Шевченківським районним судом м. Києва здійснювався виклик ОСОБА_1 у судове засідання суду першої інстанції на 08.01.2023, 31.01.2024, 21.02.2024 (а.с. 137, 167, 169, 170). 
Не дивлячись на це, ОСОБА_1 ,  достовірно знаючи про те, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва здійснюється розгляд справи та будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, що відповідно підтверджується матеріалами справита  поданими  ОСОБА_1 як  клопотанням  про   передачу  матеріалів  справи   до суду за  місцем  проживання  ОСОБА_1 , так  і  його письмовими   поясненнями, в судове засідання суду першої інстанції  21.02.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. 
Отже, Шевченківським районним судом м. Києва було належним чином забезпечено виклик ОСОБА_1 у судове засідання суду першої інстанції, який своїм правом не скористався та в  судове засідання суду першої інстанції не з`явився. При цьому, будучи достеменно обізнаним про розгляд справи, ОСОБА_1 за отриманням копії постанови до суду не звертався та про стан відомого йому судового провадження і результатів його розгляду вчасно не цікавився. 
Більш того, ознайомившись з прийнятим рішенням 29.02.2024, тобто в межах строку апеляційного оскарження, останнім днем якого,  з  врахуванням  вихідних  днів  було 04.03.2024,   ОСОБА_1 звернувся до суду  з  апеляційною  скаргою лише 08.03.2024, при цьому будь-яких об`єктивних причин, які б перешкодили йому звернутись до суду, для реалізації свого права на оскарження прийнятої судом постанови в строки, визначені ст.294 КУпАП,  у своєму клопотанні не навів.
 Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що розгляд справи здійснювався без його участі і з постановою він ознайомився лише 29.02.2024, не може бути віднесено до поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді, враховуючи, що  у ОСОБА_1  були всі можливості реалізувати своє право у межах процесуального строку, чого він не  зробив.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що право на звернення з апеляційною скаргою у нього наявне до 11.03.2024, оскільки з постановою він ознайомився 29.02.2024, то дана обставина, не може вважатись поважною підставою для поновлення строку апеляційного оскарження, з огляду на положення ч.2 ст.294 КУпАП, якою встановлено  не лише строк апеляційного оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, а  й визначено  момент, з якого у особи виникає право на таке оскарження, а саме протягом десяти днів з моменту її винесення.
Будь-яких інших доказів поважності пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2024 клопотання  ОСОБА_1 не містить. 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас, наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини.
Оцінивши доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження, проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що  відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, оскільки поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку апеляційного оскарження, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення особою процесуальних дій в конкретній справі. Однак, наведені ОСОБА_1 обставини, не мають ознак об`єктивних істотних перешкод для вчасної реалізації процесуальних прав.
Таким чином, приходжу до висновку про відсутність у ОСОБА_1 поважних причин, для не реалізації процесуального права на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2024, в строки, передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП, а відтак, підстав для поновлення цього строку не  вбачаю.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, у разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційна скарга повертається апеляційним судом  особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
п о с т а н о в и л а:
 
У  задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2024, якою   ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України - відмовити.
Апеляційну скаргу на зазначену постанову повернути особі, яка її подала.
Постанова  оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   Л.І.  Кепкал