ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5287/23  Номер провадження 22-ц/814/798/24	Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Обідіна О.І., Чумак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18 вересня 2023 року, постановлене суддею Семеновою Л.М.,
у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :
       03.08.2023  ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом, уточнивши його вимоги завою від 22.08.2023, про розірвання шлюбу із відповідачем ОСОБА_1 .
       В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем із 15.07.2017. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини припинені з квітня 2018 року, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подружжя вичерпало можливості примирення та подальше збереження шлюбно-сімейних відносин, жоден не бажає примиритися, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.
       Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.09.2023 позовна заява ОСОБА_2 задоволена.
       Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 15 липня 2017 року у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 44, - розірвано.
       Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 змінено прізвище на « ОСОБА_2 ».
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
       Рішення районного суду вмотивовано тим, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим між ними виникали суперечки, сварки, внаслідок чого втрачені почуття любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.
       Із рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, прийнятого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити.
       Зазначає, що районний суд розглянув справу без належного повідомлення його, відповідача, про дату та час судового засідання та ухвалив рішення поза розумними строками, проявивши невиправдану поспішність, не з`ясувавши дійсні причини позову, не вживши заходів для примирення сторін.
       Указує, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та копії доданих документів суд йому не надіслав, а тому він був позбавлений права на подачу відзиву.
       Зазначає, що категорично проти розірвання шлюбу, оскільки бажає зберегти сім`ю та виховувати сина з обома батьками, а заявлений позов є наслідком імпульсивної емоції позивача. Враховуючи його, відповідача, заперечення проти позову, наявність у подружжя малолітнього сина, що є кваліфікованою обставиною для надання строку для примирення та не надавши відповідачу заявити відповідне клопотання, вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права.
       Указує, що проживання сторін окремо має поважні причини та пов`язано, зокрема, із проходженням відповідачем із 02.03.2022 військової служби за призовом по мобілізації.
       Заперечує висновок суду першої інстанції, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки належного обґрунтування такого висновку суд не надав.
       Посилається на норму п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України щодо обов`язку суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, про що він повідомив суд першої інстанції заявою від 17.09.2023, надіславши о 22.01.06 на офіційну електронну адресу суду заяву про зупинення провадження у справі з додатками.
       Вважає, що залишення судом першої інстанції заяви відповідача про зупинення провадження поза увагою порушило його, відповідача, право на справедливий суд.
       Крім того, на його думку, суд першої інстанції порушив територіальну юрисдикцію, оскільки позивач мав пред`явити позов до Верховинського районного суду Івано-Франківської області.
       Заперечує правомірність покладення на нього обов`язку щодо сплати судового збору, так як він має статус учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням та згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
       Просить звільнити від сплати судового збору у суді першої та апеляційної інстанції та розглянути справу за його відсутності, скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 
       20.12.2023 до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому вона заперечила проти задоволення апеляційної скарги.
       Наполягає на тому, що про її бажання розірвати шлюб відповідачу було достеменно відомо, як і про наявність справи у суді, що підтверджується перепискою у меседжерах з моменту звернення в суд з позовом. Повідомляє, що нею 29.12.2021 вже подавався позов про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, за яким 19.01.2022 суд відкрив провадження, однак на прохання відповідача нею була подана заява про залишення позову без розгляду, яка судом задоволена. Із того часу жодного примирення не відбулося. Наполягає на тому, що вони з відповідачем різні люди, рідко спілкуються, не мають спільних інтересів, проживають окремо із 2018 року. Вважає, що таким чином відповідач вчиняє відносно неї психологічне насильство. Посилаючись на принцип добровільності шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу.
       Учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду, а тому за правилами ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приймає до уваги наступне.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 15 липня 2017 року у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 44./а.с.16/
Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 13 лютого 2018 року, актовий запис №25./а.с.17/
Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини із квітня 2018 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє.
Задовольняючи позов та розриваючи шлюб, районний суд, керуючись ч.2 ст.112 СК України на підставі установлених обставин щодо припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин, виходив із того, що подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам.
Апеляційний суд, переглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги, враховує наступне.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України розгляд справи судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про час і місце засідання суду, є порушенням процесуального права та обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Згідно із ч.ч.2,4,6 ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом із копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Із матеріалів справи убачається, що ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше засідання призначено на 18 вересня 2023 року, 09.00 год., з повідомленням сторін. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів із дня вручення ухвали надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову./а.с.61/
Районним судом 04.09.2023 була сформована судова повістка про виклик ОСОБА_1 до суду в цій справі, однак докази її вручення, як і докази направлення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками - у матеріалах справи відсутні.
Телефонограма, передана об 11.29 04.09.2023 за телефоном НОМЕР_2 , якою суд повідомив ОСОБА_1 про судовий розгляд справи на 18.09.2023, 9.00 год., що не відповідає встановленому ЦПК України порядку повідомлення про дату, часі місце розгляду справи. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованій у справі №379/1296/18 від 23.10.2021.
Отже, оскільки відповідач не був належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду та обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, яка відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою для скасування судового рішення, тому апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу в цій частині та скасовує рішення районного суду.
При вирішення позову по суті апеляційний суд враховує наступне.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. Наведене відповідає позиції Верховного Суду у справі №127/16963/22-ц від 08.03.2023.
У постанові Верховного Суду від 26.11.2018 у справі №761/33261/16-ц зроблено висновок щодо застосування статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
Закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги не вбачає реальної можливості примирення сторін, тому відхиляє доводи відповідача щодо порушення судом першої інстанції вимог ст.111 СК України щодо вжиття заходів для примирення сторін та не надання строку для такого примирення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо не врахування судом направленої ним 17.09.2023 на електронну адресу районного суду заяви про проведення розгляду без його участі та зупинення провадження у справі до припинення перебування його у складі Збройних Сил - не спростовують тих обставин, що фактично сімейно- шлюбні відносини сторін припинені та їх шлюб є формальним. Відповідач не заперечив вказану позивачкою обставину припинення ними сімейно-шлюбних відносин із квітня 2018 року. Крім того, зі змісту вказаної заяви не убачається клопотання про надання строку для примирення та не зазначені обставин, які б вказували на можливість примирення сторін.
Суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя та з урахуванням фактичних обставин справи колегія суддів не вбачає підстав для визначення сторонам строку для примирення, оскільки це призведе до затягування судового процесу та буде негативно впливати на обидві сторони.
При цьому колегія суддів ураховує строк, який сплинув із моменту пред`явлення позову, який від початку містив, окрім вимоги розірвати шлюб, вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів з наданням відповідних матеріалів, які підтверджували фактичне тривале проживання позивачки з сином у м.Кременчуці. Зокрема, угодою про співпрацю та взаємодію між закладом дошкільної освіти та батьками або особами, які їх замінюють від 09.09.2020 (м.Кременчук); довідкою Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №19 Кременчуцької міської ради від 24.12.2021 №01-17/290; договором про надання послуг дошкільної освіти №84 від 01.09.2022 (м.Кременчук); довідкою приватної організації «Приватний заклад дошкільної освіти «Льон Дрім Кінді» від 01.08.2023 №10 (м.Кременчук); декларацією про вибір лікаря; карткою профілактичних щеплень та ін./а.с.20-32/.
Колегія суддів також враховує, що позивач у грудні 2021 року вже зверталася в Автозаводський районний суд м.Кременчука із позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини (справа №524/12656/21), що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру судових рішень, провадження у якій було відкрито ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 19.01.2022 та залишено позов без розгляду ухвалою від 20.04.2022.
Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Добровільність шлюбу, як одна з основних його засад, має бути дотримана не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування у шлюбі та надає кожній стороні право на розірвання шлюбу.
Отже, на підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_2 і збереження їх шлюбу суперечить правам й інтересам позивача, яка наполягає на розірвання шлюбу з відповідачем, оскільки вони більше п`яти років не проживають разом, не пов`язані спільним побутом, не мають жодних взаємних прав і обов`язків один перед одним, що свідчить про розпад їх сім`ї. Тому шлюб підлягає розірванню. 
Доводи апеляційної скарги, в яких відповідач категорично заперечує проти розірвання шлюбу, бажає зберегти сім`ю та виховувати сина з обома батьками, а заявлений позов вважає наслідком імпульсивної емоції позивача, - є його власними суб`єктивними судженнями, які не співвідносяться із позицією позивачки, яка на розірванні шлюбу наполягає, та не спростовують встановлені апеляційним судом обставини щодо наявності підстав для розірвання шлюбу.
Посилання в апеляційній скарзі на поважність причин проживання сторін окремо, пов`язаних зокрема, із проходженням відповідачем із 02.03.2022 військової служби за призовом по мобілізації, доводить таке не проживання подружжя саме в цей період, тоді як фактично сторони разом не проживають, починаючи із квітня 2018 року. І ця обставина відповідачем не спростована.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на норму п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України щодо обов`язку суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, про що він повідомив суд першої інстанції заявою від 17.09.2023, надіславши о 22.01.06 на офіційну електронну адресу суду заяву про зупинення провадження у справі з додатками - колегія суддів відхиляє.
По-перше, із наданих відповідачем до апеляційної скарги матеріалів убачається створення ним 17.09.2023 кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, однак відсутні докази реєстрації відповідача в кабінеті електронного суду та направлення цієї заяви суду у передбаченому законом порядку, що мало б за своїм наслідком розгляд такого клопотання судом першої інстанції.
По-друге, до суду апеляційної інстанції відповідач такого клопотання не заявляв та не зазначив у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження його на військовій службі.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції територіальної юрисдикції, оскільки позивач мав пред`явити позов до Верховинського районного суду Івано-Франківської області, тобто за місцем проживання відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки є безпідставними. Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. За таких обставин позивачка мала права на вибір підсудності.
Щодо заперечення правомірності покладення на нього обов`язку щодо сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що згідно із положеннями п.13 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір» учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, як учасника бойових дій, тоді як спір у цій справі є приватно-правовим та зазначена пільга на відповідача не поширюється при розгляді справи про розірвання шлюбу.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення районного суду та постановлення нового про задоволення позову.
Керуючись ст.ст.367, 376, 381-384, 389-392 ЦПК України , апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18 вересня 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 15 липня 2017 року у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №44, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13.02.2024.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 О.І. Обідіна

                                                                               О.В. Чумак