Справа № 127/4544/22
Провадження № 22-ц/801/41/2024
Категорія: 30
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року	Справа № 127/4544/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П., 
за участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу №127/4544/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат, відсотків за користування грошовими коштами, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 року, ухвалене у складі судді Романюк Л.Ф. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 18.09.2023 року, - 

в с т а н о в и в :

17.02.2023 року фізична особа-підприємець  ОСОБА_1  (далі – ФОП  ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом (вх № 12865) до  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості, в якому, виходячи з положень статей 509, 525, 526, 625, 655, 692 ЦК України, пункту 2.2, 5.3, 5.4 договору, просив : стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором купівлі – продажу від 19.03.2021 року у розмірі 100001,71 грн., а також пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 13652,19 грн., інфляційні збитки у розмірі 5730,06 грн. та 30 % за користування грошовими коштами у розмірі 25397,51 грн..
Позов мотивований тим, що 19.03.2021 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі – продажу. Продавець зобов`язується передати покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього обумовлену вартість на умовах цього договору (пункт 1.1 договору).
На виконання зазначеного договору позивачем було здійснено поставку ковбасних виробів на загальну суму 100001,71 коп., а ОСОБА_2 , як покупець прийняв зазначений товар та зобов`язався сплатити його вартість визначену у видатковій накладній у строки визначені у договорі. Факт отримання товару підтверджується накладною № б/н від 19.03.2021 року.
Відповідно до пункту 2.2 договору оплата за поставлений товар проводиться покупцем готівковим або безготівковим шляхом, у строк, що не перевищує 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання товару покупцем. Датою отримання покупцем товару є дата підписання видаткової накладної (п. 4.4 договору). Відтак, у відповідача виник обов`язок з проведення розрахунку за відпущений позивачем товар по накладній № б/н від 19.03.2021 року з 25.03.2021 року. Проте, до цього часу ОСОБА_2 сплата за товар здійснена не була, що є порушенням умов договору.
У разі порушення строків сплати за товар зазначених у договорі, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від вартості не своєчасно сплаченого товару за кожен день такого невиконання (пункт 5.3 договору).
Сторони домовились збільшити відсоток річних за користування грошовими коштами до 30 % (пункт 5.4 договору)
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 року в задоволенні позову відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем /т.1 а. с. 126-127/.
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 4.10.2023 року задоволено заяву представника відповідача про розподіл судових витрат. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 гривень витрат на правничу допомогу /т.1 а. с. 135-143, 145-146/.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП  ОСОБА_1 , подано 17.10.2023 року засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу (вх. № 8721 від 20.10.2023 року), в якій, з урахуванням уточненої апеляційної скарги /т. 1 а. с. 169-172/, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що факт отримання товару відповідачем підтверджується видатковою накладною № б\н від 19.03.2021 року. Відповідачем сплата за товар здійснена не була, що є порушенням умов договору купівлі-продажу від 19.03.2021 року. Представник позивача у судових засіданнях зазначав, що має можливість надати оригінал видаткової накладної № б\н від 19.03.2021 року, однак не було можливості цього зробити через перенесення судових засідань по справах. 12.09.2023 року в судовому засіданні представник позивача надав суду першої інстанції оригінал видаткової накладної № б\н від 19.03.2021 року, однак суд не прийняв даний доказ та відмовив у позові.
20.11.2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх. № 9696) ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Відзив обґрунтовано тим, що у договорі купівлі-продажу має бути вказано предмет, асортимент товару, і має бути зазначена його вартість (стаття 655, 656, 671 ЦК України). Проте у договорі купівлі – продажу від 19.03.2021 року відсутній предмет договору , асортимент товару та його вартість. Судом першої інстанції правомірно взято до уваги положення частини десятої статті 84 ЦПК України та відмовлено в задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано оригінал видаткової накладеної на вимогу суду для проведення почеркознавчої експертизи, а відповідачем заперечується факт отримання товару за накладною.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13.12.2023 року клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_1 , про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено частково. Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. На рішення експертів поставлено наступні питання : 1. Чи виконано підпис у графі «Отримав» у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року ОСОБА_2 ?; 2. Чи виконаний текст «Товар отримав, претензій до якості не маю» та « ОСОБА_2 » і поряд підпис у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року ОСОБА_2 ?. Проведення експертизи доручено судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.
26.02.2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшов висновок експерта від 15.02.2024 року № СЕ-19/102-23/21710-ПЧ на виконання ухвали від 13.12.2023 року /т. 2 а. с. 15-25/, згідно якого : 1. Підпис у графі «Отримав» у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року виконаний ОСОБА_2 ; 2. Рукописний текст «Товар отримав, претензій до якості не маю» та рукописний запис « ОСОБА_2 » у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року, виконаний ОСОБА_2 . Підпис біля прізвища « ОСОБА_2 » у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року виконаний ОСОБА_2 .
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи /т. 2 а. с. 31 зворот, 32 зворот/.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.
У справі встановлено наступні обставини.
19.03.2021 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі – продажу, відповідно до якого продавець зобов`язується передати покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього обумовлену вартість на умовах цього договору (пункт 1.1. договору). 
На виконання зазначеного договору позивачем було здійснено поставку ковбасних виробів на загальну суму 100001,71 коп., а ОСОБА_2 , як покупець прийняв зазначений товар та зобов`язався сплатити його вартість визначену у видатковій накладній у строки визначені у договорі. 
Відповідно до видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_1 , покупець ОСОБА_2 самовивозом отримав товар (ковбасну продукцію) на суму 100001,71 грн. у накладній вказано, що ОСОБА_2 товар отримав, претензій до якості не має /а. с. 6/.
Відповідно до пункту 2.2 договору, оплата за поставлений товар проводиться покупцем готівковим або безготівковим шляхом, у строк, що не перевищує 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання товару покупцем. Датою отримання покупцем товару є дата підписання видаткової накладної (пункт 4.4 договору).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення. Позивачем та його представником не надано експерту оригінал видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року необхідної для проведення дорученої судової експертизи, що унеможливлює її проведення. Копія видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року не може вважатися належним доказом передачі товару ОСОБА_2 , а відповідачем зазначається, що у видатковій накладній від 19.03.2021 року, де зазначено: "товар отримав, претензій до якості не маю. ОСОБА_2 , "підпис""- міститься не його підпис і текст виконаний не ним.
Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 цієї статті).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом частини першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно з частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина перша – третя статті 692 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що 19.03.2021 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі – продажу. Відповідно до видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_1 , покупець ОСОБА_2 самовивозом отримав товар (ковбасну продукцію) на суму 100001,71 грн. у накладній вказано, що ОСОБА_2 товар отримав, претензій до якості не має. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу від 19.03.2021 року просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 100001,71 грн., а також пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 13652,19 грн., інфляційні збитки у розмірі 5730,6 грн. та 30 % за користування грошовими коштами у розмірі 25397,51 грн..
Представник відповідача ОСОБА_4 вказав, що товар ОСОБА_2 не отримував, накладну не підписував, у відповідача була домовленість на співпрацю з ФОП ОСОБА_1 , вони зустрілись та уклали договір купівлі-продажу від 19.03.2021 року, однак, в подальшому він передумав щодо даної співпраці та товар в позивача не замовляв. В наявній видатковій накладній від 19.03.2021 року, де зазначено: "товар отримав, претензій до якості не маю. ОСОБА_2 , "підпис""- міститься не його підпис і текст виконаний не ним, про що просив витребувати оригінал видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року та призначити судову почеркознавчу експертизу.
Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2022 року витребувано у позивача оригінал видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року, та призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення експертизи поставлено наступні запитання: Ким, ОСОБА_2 чи іншою особою виконані підписи у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021року ?; Ким, ОСОБА_2 чи іншою особою виконаний рукописний текст у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року «Товар отримав, претензій до якості не маю» ? /т. 1 а. с. 72, 74, диск судового засідання/.
9.01.2023 року /т. 1 а. с. 77-78/, 02.03.2023 року /т. 1 а. с. 80-81/ та 26.04.2023 року /т. 1 а. с. 86-87/ від експерта надходили клопотання про надання оригіналу досліджуваної видаткової накладної та зразків почерку ОСОБА_2 .. На вимогу експерта судом були відібрані зразки підпису та текстів, виконаних ОСОБА_2 , однак на неодноразові вимоги суду до позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 надати оригінал даної видаткової накладної оригіналу даної накладної суду надано не було.
19.05.2023 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи відповідно до статті 72 ЦПК України, оскільки провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок щодо поставлених запитань не представляється можливим, оскільки експерту не надано оригінал досліджуваної видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року необхідної для проведення дорученої судової експертизи, що унеможливило її проведення /а. с. 102-104/.
Частиною десятою статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Відповідно до положень статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Суд першої інстанції відмовляючи в позові зазначив, що ідентифікація виконавця підпису у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року потребує застосування спеціальних знань, і належність підпису відповідача на видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року можливо встановити шляхом призначення судом і проведення почеркознавчої експертизи, однак така експертиза може бути проведена за наявності оригіналу видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року, який на вимогу суду першої інстанції ні позивачем, ні представником позивача надано не було, що свідчить про те, що позивач ухилився від надання оригіналу видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Враховуючи те, що на виконання ухвали суду першої інстанції від 12.12.2023 року про витребування доказів, з якою представник позивача був ознайомлений, позивачем та його представником не було надано оригінал видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року, зазначене унеможливило проведення призначеної судом за клопотанням представника відповідача судової почеркознавчої експертизи.
Проте, зазначений висновок суду першої інстанції зроблено з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції враховує те, що в ухвалі про витребування доказів, яка була оголошена судом першої інстанції 12.12.2022 року не зазначено строк до якого позивачу та його представнику потрібно надати оригінал видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року. Також у справі відсутні докази отримання копії цієї ухвали позивачем та його представником, роз`яснення позивачу наслідків невиконання вимог ухвали суду від 12.12.2022 року про витребування доказів (частина десята статті 84 ЦПК України), а також наслідків ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів (стаття 109 ЦПК України).
При цьому, в апеляційній скарзі вказується на те, що представник позивача у судових засіданнях зазначав, що має можливість надати оригінал видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року, однак не було можливості цього зробити через перенесення судових засідань по справі та проведення засідання в режимі відеоконференції. 12.09.2023 року в судовому засіданні представник позивача зазначив суду про наявність у нього оригіналу видаткової накладної № б/н від 19.03.2021 року, однак міський суд не прийняв даний доказ та відмовив в позові.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13.12.2023 року клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_1 , про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено частково. Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. На рішення експертів поставлено наступні питання : 1. Чи виконано підпис у графі «Отримав» у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року ОСОБА_2 ?; 2. Чи виконаний текст «Товар отримав, претензій до якості не маю» та « ОСОБА_2 » і поряд підпис у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року ОСОБА_2 ?. Проведення експертизи доручено судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.
26.02.2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшов висновок експерта від 15.02.2024 року № СЕ-19/102-23/21710-ПЧ на виконання ухвали від 13.12.2023 року /т. 2 а. с. 15-25/, згідно якого : 1. Підпис у графі «Отримав» у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року виконаний ОСОБА_2 ; 2. Рукописний текст «Товар отримав, претензій до якості не маю» та рукописний запис « ОСОБА_2 » у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року, виконаний ОСОБА_2 . Підпис біля прізвища « ОСОБА_2 » у видатковій накладній № б/н від 19.03.2021 року виконаний ОСОБА_2 .
З огляду на вище зазначене, рішення суду першої інстанції не можна вважати ухваленим з дотриманням норм процесуального права, суд першої інстанції допустив допущено неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог. 
Вінницький апеляційний суд вважає, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України доведено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованість за договором купівлі – продажу від 19.03.2021 року в розмірі 100001,71 грн., а також пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (пункт 5.3 договору) у розмірі 13652,19 грн., інфляційні збитки (стаття 625 ЦК України) у розмірі 5730,6 грн., та 30 % за користування грошовими коштами (пункт 5.4 договору) у розмірі 25397,51 грн.
Розрахунок щодо пені в сумі 13652,19 грн. (за період з 25.03.2021 року по 27.01.2022 року).
У разі порушення строків сплати за товар зазначених у договорі, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від вартості не своєчасно сплаченого товару за кожен день такого невиконання (пункт 5.3 договору).
Розрахунок : періоди з : 25.03.2021 по 15.04.2021 = 22 дні (100001 х 13 % = 783,57); 16.04.2021 по 22.07.2021 – 98 днів (100001 х 15 % = 4027,44); 23.07.2021 по 9.09.2021 = 49 днів (100001 х 16 % = 2147,97); 10.09.2021 по 9.12.2021 = 91 день (100001 х 17 % = 4238,40); 10.12.2021 по 20.01.2022 = 42 дні (100001 х 18 % = 2071.25); 21.01.2022 по 27.01.2022 = 7 днів (100001 х 20 % = 383,57). Усього 13652,19 грн. (783,57 + 4027,44 + 2147,97 + 4238,40 + 2071.25 + 383,57).
Розрахунок щодо інфляційних втрат в розмірі 5730,06 грн. (за період з 25.03.2021 року по 27.01.2022 року).
Індекс інфляції за період з 04.2021 по 12.2021 включно 105,73 % (100001 х 105,8 % = 5730,06 грн).
Розрахунок щодо 30 % річних за користування грошовими коштами в розмірі 25397,51 грн (за період з 25.03.2021 року по 27.01.2022 року).
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони домовились збільшити відсоток річних за користування грошовими коштами до 30 % (пункт 5.4 договору)
Розрахунок : 100001 х 30 % = 30000,3 : 365 (кількість днів у році) = 81,20 х 309 (кількість днів прострочення в межах позовних вимог) = 25397,51 грн.
Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог, не спростовано розрахунки надані позивачем, власних розрахунків не надано.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Посилання представника відповідача на те, що у договорі купівлі – продажу від 19.03.2021 року відсутній предмет договору, асортимент товару та його вартість, апеляційний суд відхиляє, оскільки позивачем доведено існування між сторонами договірних відносин та порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Щодо розподілу судових витрат.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 142 ЦПК України). 
Відповідно до підпункту б, в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, серед-іншого, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1447,81 грн; за подання апеляційної скарги в сумі 3257,59 грн, витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 13631,10 грн., витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6000 грн..
Правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 7000 грн апеляційний суд не вбачає, оскільки позивачем подано до суду першої інстанції документи на підтвердження витрат на правничу допомогу /т. 1 а. с. 54-59/ без доказів направлення їх іншій стороні (стаття 183 ЦПК України), що позбавило відповідача можливості подати до суду першої інстанції клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України. 
Щодо додаткового рішення суду першої інстанції від 4.10.2024 року.
Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).
У постанові від 05.07.2023 року у справі № 904/8884/21 Велика палата ВС дійшла висновку, що у разі скасування постанови суду, необхідно скасувати і додаткову постанову. 
Вінницький апеляційний суд зазначає, що додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 4.10.2023 року стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 гривень витрат на правничу допомогу /т. 1 а. с. 145-146/.
Оскільки додаткове рішення є похідним від основного та його невід`ємною частиною, його слід скасувати, адже воно не може існувати окремо від основного рішення у справі по суті спору. 
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції немає. 
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , який діє в інтересах фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4.10.2023 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі – продажу від 19.03.2021 року в розмірі 100001 гривень 71 копійку, а також пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 13652 гривень 19 копійок, інфляційні збитки у розмірі 5730 гривень 60 копійок та 30 % за користування грошовими коштами у розмірі 25397 гривень 51 копійку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1447 гривень 81 копійку; за подання апеляційної скарги в сумі 3257 гривень 59 копійок, витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 13631 гривень 10 копійок, на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6000 гривень. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук 

В. П. Рибчинський 

Повний текст постановик складено 28.03.2024 року.