ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року	Львів	Справа № 380/6639/22 пров. № А/857/24208/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                  Хобор Р.Б.,
суддів                                                                       Бруновської Н.В., Шавеля Р.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року ухвалене суддею Клименко О.М. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/6639/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про виплату одноразової грошової допомоги на оздоровлення,

                                                              В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року № 889, до складу сум грошового забезпечення, з якого нараховувалась та виплачувалась у 2016, 2017 роках грошова допомога на оздоровлення, передбачена частиною першою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ;
- стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки в сумі 5994,60 грн;
20 квітня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв постанову, якою позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, до складу місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась у 2016, 2017 роках грошова допомога на оздоровлення.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення, виплачену у 2016, 2017 роках, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні інших позовних вимог відмовив.
Не погодившись з цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд не звернув увагу на ту обставину, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги на оздоровлення.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї заяви виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що з 31 травня 2021 року позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
На підставі довідки № 3462 від 24 грудня 2021 року про нараховане грошове забезпечення та додаткові види в період з 30 вересня 2016 року по 31 травня 2021 року, позивач з`ясував, що, при виплаті допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках, відповідач не врахував щомісячну додаткову грошову винагороду. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII    (далі – Закон № 2011-XII), до складу грошового забезпечення входять: 
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ» № 889 від 22.09.2010 року (далі - Постанова № 889) встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 16 постанову № 889 доповнено новою нормою, згідно з якою, виплата винагороди поширюється на усіх військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової військової служби) без урахування займаних ними посад.
Сторони не заперечують тієї обставини, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалось позивачу щомісяця протягом 2016 та 2017 років. Це свідчить про її систематичний характер.
Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода має братись до уваги під час розрахунку допомоги на оздоровлення. 
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові  від 19.10.2020 року у справі № 826/2205/17.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач, при виплаті позивачу допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках, зобов`язаний був здійснити її обрахунок із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
При цьому обрахунок допомоги на оздоровлення належить до повноважень відповідача, а, отже, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення допомоги у визначеному позивачем розмірі.
Отже позов необхідно задовольнити частково, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, та з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року в справі № 380/6639/22 -  без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 07.02.2024 року