П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
08 березня 2024 року                                                                                              м. Київ
 
Справа №760/2050/23
Провадження № 22-ц/824/6075/2024
         
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                                   суддя-доповідач   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Мандрики О.П.
сторони:         
позивач           ОСОБА_1 
відповідач      Головне управління Національної гвардії України,
третя особа    Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Гаморею Мариною Вікторівною, на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - 
 
В С Т А Н О В И В:
У січні  2023 року позивач ОСОБА_1   звернувся до Солом`янського   районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, я кому просив суд:
- визнати бездіяльність ГУ НГ України щодо відмови у виключенні житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 із числа службового протиправною;
- визнати протиправним та скасувати рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, викладене в протоколі засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 №2 від 20 лютого 2020 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у переоформленні службової квартири в постійне користування;
- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 із числа службового (зареєстрована за вхідним №197 від 21 січня 2020 року) з урахуванням норм чинного законодавства, а саме ч.9 ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та п.1.3. Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом МВС від 28 липня 2007 року №278.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва  від 30 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись з постановленою  ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Гаморя М.В. подала апеляційну скаргу, в якій,  посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права,  просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав неповного та поверхневого з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи.
Зокрема вказує, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції посилається на висновки  викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21.
Разом з тим, в цій же постанові зроблено висновок, що порушуються гарантовані Конвенцією права Позивача на доступ до та ефективний засіб юридичного захисту. 
Тому вирішення цього спору слід продовжити за правилами цивільного судочинства, оскільки,  01 квітня 2021 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено рішення за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, яким відмовлено в задоволенні позовної заяви.
17 серпня 2021 року Кропивницьким апеляційним судом ухвалено постанову, якою рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.04.2021 р. залишено без змін.
Зазначені судові рішення аргументовані тим, що Військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем, оскільки питання щодо виключення житлового приміщення із числа службового відноситься до компетенції Головного управління Національної гвардії України.
Враховуючи те, що судом першої та апеляційної інстанції розгляд справи відбувався за правилами цивільного законодавства, Позивач не звертався до адміністративного суду, у зв`язку з чим пропустив строк звернення з позовною заявою.
Зазначені обставини формально унеможливлюють доступ Позивача до адміністративного суду, у зв`язку з чим вважаємо, що розгляд цього спору слід продовжити за правилами цивільного судочинства.
Вважає, що в даній справі можливо застосувати практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у Постанові від 08 червня 2022 року у справі №362/643/21, та прийняти рішення щодо продовження розгляду цього спору за правилами цивільного судочинства.
Сторони правом подання відзиву не скористалися. 
В судове засідання учасники справи не з`явилися.
Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гаморя М.В. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі представника позива.
Інші учасники справи, в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи належним чином.      
За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
 Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені  у пункті 82 постанови від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22), дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Встановлено, що  ОСОБА_1   проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим управлінням Національної гвардії України, 09 липня 2012 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
07 березня 2019 року наказом командувача Національної гвардії України № 34 о/с припинено контракт про проходження військової служби громадянами України військової служби у Національній гвардії України та звільнено полковника ОСОБА_1 , заступника командира військової частини  на підставі п.п. «б» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу (за станом здоров`я). 
ОСОБА_1 має 27 років  вислуги.
30 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Олександрійської  міської ради  ОСОБА_1 видано ордер № 7 на службове приміщення на сім`ю з 3 чоловік на право зайняття  службового житлового приміщення, що складається з 3-х кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . 
Ордер виданий на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 670  від 30 жовтня 2018 року.
15 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини  із заявою про надання йому дозволу на переведення наданої йому службової квартири в житлову площу для постійного користування.
03 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою про надання дозволу про розгляд на засіданні житлово-побутових комісій питання щодо надання йому пільг позачергового отримання житла у зв`язку  із звільнення у запас за станом здоров`я.
24 червня ОСОБА_1 отримав відповідь, згідно якої військова частина не має законних підстав для переоформлення службової квартири в постійне користування, оскільки переведення службового приміщення в постійне користування  відбувається за списком осіб , які перебувають на обліку.
02 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до командувача Національної гвардії України   про розгляд питання про переведення службової квартири в житлову площу для постійного проживання.
Згідно відповіді № 27/29/2-Х-626 від 20 липня 2020 року факт проживання в службових приміщеннях осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку, не є підставою для виключення  цих приміщень з числа службових. (п.2.5. Інструкції  з організації забезпечення, надання військовослужбовцям  Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС від 28.07.2007 р. № 278) Житлові приміщення, виключені з числа службових , розподіляються в установленому порядку  серед військовослужбовців, які перебувають на обліку  громадян, що потребують поліпшення житлових умов згідно з чергою. Станом на 01.07.2020 на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1   перебуває 131 родина військо службовців та членів їх сімей, із яких 76 родин пільговиків. Зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 15.01.2010 за №36 на зальних підставах та в списках на першочергове отримання житла  з 10.07.2015 за № 10, питання виключення житлового приміщення із числа службового буде розглянуто житлово-побутовою комісією відповідно до вимог чинного законодавства.   
Відповідно до  ч.5 ст.13 Закону України «Про  судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
ОСОБА_1 звернувся з позовом для захисту своїх житлових прав та оскаржуючи дії відповідача щодо відмови у виключенні спірної квартири із числа «службових», посилався на порушення його прав та гарантій військовослужбовця, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення (абзац перший пункту 4 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція № 380)).
Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міністерства оборони України, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях ЗС України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії. До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 380).
Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва (пункт 7 розділу ІІ Інструкції № 380).
Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі (абзац перший пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 380).
Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 82 постанови від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
За таких обставин у справі, яка розглядається, суд першої інстанції врахував, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому з огляду на особливий статус військовослужбовця.
Доводи апеляційної  скарги щодо можливого застосування у даній справі правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 про продовження розгляду цього спору за правилами цивільного судочинства, не заслуговують на увагу, оскільки у справі, що переглядалася  Верховним судом, мав місце юрисдикційний конфлікт, в той час, як у справі, що переглядається апеляційним судом вказаний конфлікт відсутній, оскільки  зі змісту апеляційної скарги вбачається,  що позивач не звертався до адміністративного суду, до юрисдикції якого належить даний спір, а посилання на пропуск строку для звернення до адміністративного не є підставою для розгляду справи в порядку цивільного судочинства.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною і обґрунтованою,  підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення,  а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Гаморею Мариною Вікторівною, залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня  2023  року, залишити без змін..
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:                                                                  А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                    Л.Д. Поливач
 
                                                                                              О.І. Шкоріна