П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/4893/22	

Категорія:106020000          Головуючий в 1 інстанції: Бульба НО.
          Місце ухвалення: м. Миколаїв
          Дата складання повного тексту:29.11.2023р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                      – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної установи "Центр пробації" та Міністерства юстиції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації", Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи (далі – ДУ) "Центр пробації" та Міністерства юстиції України (з урахуванням уточнень) про:
-          визнання протиправними дії ДУ "Центр пробації" щодо не виплати винагороди в розмірі до 30 000 грн. пропорційно з розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року; 
-          стягнення з ДУ "Центр пробації" додаткової винагороди у розмірі 232 000 грн. за період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що в період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року проходив службу в органах Державної-виконавчої служби на посаді начальника Очаківського міськрайонного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі – Постанова №168) позивач, як особа державно-виконавчої служби, протягом цього часу мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. Але, відповідач протиправно не виплачував позивачу зазначену винагороду, а на звернення позивача відповів відмовою у виплаті.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, мають лише особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які несуть службу в органах та установах, тобто заступають у наряд чергування тощо, а не всі працівники державної кримінально-виконавчої служби, які не мають посадових завдань та обов`язків дотичних до несення служби. В березні 2022 року, ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області звернулася до Міністерства юстиції України з листом від 30 березня 2022 року стосовно поширення п.1 Постанови №168 на осіб начальницького складу ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області щодо виплати додаткової винагороди. Міністерством юстиції України надано роз`яснення, що при підготовці проекту постанови, фінансово-економічні розрахунки здійсненні за бюджетної програмою 3601020 "Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України", водночас утримання персоналу ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області здійснюються за бюджетною програмою 3601030 "Забезпечення діяльності органів пробації". Тобто, урядом не планувалося розповсюдження вимог Постанови №168 на працівників органів пробації. Персонал установи пробації не несе службу, а виконує завдання, передбачені Законом України "Про пробацію" №160-VIII від 05 лютого 2015 року (Закон №160-VIII). 
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до ДУ "Центр пробації" задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі відповідно до Постанови №168 на період дії воєнного стану додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. за період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року.
Зобов`язано ДУ "Центр пробації" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену Постановою №168, за період з 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року, в розмірі 30 000 грн. щомісячно, а за період з 08 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року в розмірі 30 000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року позивачем не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги:
-          виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), а відтак за відсутності таких наказів, підстави для нарахування та виплати такої винагороди відсутні;
-          для виплати винагороди несення служби має бути в органах та установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка";
-          суд першої інстанції залишив поза увагою лист-роз`яснення Міністерством юстиції України про те, що при підготовці проекту постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року №350 (далі – Постанова №350), фінансово-економічні розрахунки здійснені за бюджетною програмою 3601020 "Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України", водночас утримання персоналу ДУ "Центр пробації" здійснюється за бюджетною програмою 3601030 "Забезпечення діяльності органів пробації". Тобто, особам начальницького складу Центру пробації, які фінансуються за бюджетною програмою 3601030, кошти на виплату зазначеної постанови взагалі не передбачались, оскільки персонал пробації виконує завдання та функції, визначені Законом №160-VIII та не несе службу у розумінні нормативно-правових актів, що регулюють проходження служби в Державній кримінально-виконавчій системи України;
-          апелянт звернув увагу колегії суддів на те, що позивач не ніс службу в установі виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України (виховні колонії, слідчі ізолятори), а проходив службу в уповноваженому органі з питань пробації на посаді начальника Миколаївського районного сектору №2 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області та виконував свої посадові обов`язки відповідно до посадової інструкції, Положення про відділ та Колективного договору;
-          апелянт вказує, що поняття "несення служби" застосовне до осіб рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, зокрема працівників установ виконання покарань, якими за змістом ч.2 ст. 11 КВК України є арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи, слідчі ізолятори. Особливий характер несення служби, який містить такі спеціальні умови як несення служби у нічний час, служба у складі наряду чергової частини, блокпосту, оперативно-пошукової групи, групи швидкого реагування, служба позмінно на осіб начальницького складу, які проходять службу в уповноважених органах з питань пробації не поширюється;
-          суд першої інстанції помилково не врахував пропуск позивачем місячного строку звернення до суду з позовом визначений ч.5 ст. 122 КАС України, оскільки поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх Існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.
В апеляційній скарзі Міністерства юстиції України ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          позовна заява ОСОБА_1 датована 02 листопада 2022 року, тоді як Постанова №168 була прийнята та набрала чинності 28 лютого 2022 року, таким чином позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з даним позовом. Разом з тим, позивачем докази поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та заяву про поновлення пропущеного строку не подано, що в свою чергу, суперечить нормам адміністративного судочинства та свідчить про зловживання наданих йому законом прав;
-          судом першої інстанції не досліджено чи відноситься посада позивача до осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, чи несе позивач службу в органах і установах зазначеної служби, чи знаходиться орган, в якому позивач обіймає посаду в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надається допомога в рамках програми "єПідтримка" та чи передбачали фінансово-економічні розрахунки до Постанови №350 на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної служби, використання бюджетних коштів для виплат відповідної допомоги працівникам органів пробації;
-          апелянт звертає увагу суду на те, що ч.1 ст. 401 КК України застосовано розділовий сполучник "або", який має семантичний відтінок протиставлення та означає взаємовиключний вибір з кількох елементів – "один з можливих", тобто навіть кримінальне законодавство України розрізняє та відділяє одне від одного поняття "несення служби" та поняття "проходження служби";
-          позивач не відноситься до категорії осіб рядового і начальницького складу ДКВСУ, про які зазначено у Постанові №168 в редакції від 24 лютого 2022 року, оскільки фінансово-економічні розрахунки до Постанови №168 передбачали виплати особам рядового і начальницького складу ДКВС за бюджетною програмою, яка не поширюється на забезпечення діяльності органів пробації;
-          правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, які були враховані при вирішенні справи №400/4893/22, не можуть застосуватися до даної справи, оскільки у справі №400/4893/22 позивачем є співробітник державної установи, відповідачем – державна установа, невиплата відносно особи, яка проходила службу а не несла її в противагу співробітнику служби судової охорони.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційні скарги вказується, що рішення суду першої інстанції є вірним, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг Державної установи "Центр пробації" та Міністерства юстиції України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 , 1984 р.н., проходив службу у ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області та має спеціальне звання – майор внутрішньої служби.
В період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 займав посаду начальника Очаківського міськрайонного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області.
За вказаний період додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 від 28 лютого 2022 року, ОСОБА_1 не отримував.
Вказані обставини не заперечуються відповідачем.
18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ДУ "Центр пробації" із рапортом про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Станом на дату подання позову відповіді на рапорт позивачем не отримано.
Відповідачем також не долучено до матеріалів справи відповіді на рапорт ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як особа начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яка несла службу на території Миколаївської міської громади, в період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року мав право на отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн, передбаченої п.1 Постанови №168, за період з 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року, щомісячно, а за період з 08 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року, пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.ч.1, 2 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV, п.3 розділу І Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5, п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Стосовно доводів апелянтів про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Питання застосування ч.5 ст. 122 КАС України у правовідносинах про виплату передбаченої Постановою №168 додаткової грошової винагороди вже було предметом оцінки Верховного Суду у рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22, яка полягає у тому, що вказана норма процесуального закону не підлягає застосуванню при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовами цієї категорії, якщо спірні правовідносини виникли до 19 липня 2022 року. Рішення у справі №260/3564/22 набрало законної сили 20 вересня 2023 року на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду, якою це рішення залишено без змін.
При цьому, незважаючи на те, що дана справа не відповідає усім ознакам типової справи, визначених Верховним Судом у рішенні 06 квітня 2023 року, вищенаведені висновки щодо застосування норм процесуального права, які регулюють питання строку звернення до суду із позовом щодо нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, підлягають застосуванню до спірних правовідносин з огляду на їх подібність.
Так, у справі №260/3564/22 вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, а саме положеннями ч.5 ст. 122 КАС України чи КЗпП України, Верховний Суд зауважив на тому, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (ст. 3, ч.ч.1, 2, 7 ст. 43 Конституції України).
Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду із позовом у зразковій справі №260/3564/22, суд виходив із того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Верховний Суд зауважив, що до 19 липня 2022 року ч.2 ст. 233 КЗпП України не обмежувала будь-яким строком право працівника на звернення до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Водночас після цієї дати, з огляду на внесення змін згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд зауважив про поширення дії ч.1 ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.
Поруч із цим, приписами ч.ч.3, 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Водночас зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, Верховний Суд у справі №260/3564/22 дійшов висновку, що положення ст. 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст. 122 КАС України.
Як вбачається з матеріалів справи позивач відповідно штампу Укрпошта на конверті звернувся до суду із позовом 19 жовтня 2022 року, тобто у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного законодавством (а.с.35).
Окрім того, колегія суддів звертає увагу суду, що згідно п.1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Кабінетом Міністрів України прийнято 27 червня 2023 року постанову №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", п.1 якої встановлено відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг про порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
Щодо доводів апелянтів про відсутність права на отримання додаткової винагороди у осіб рядового і начальницького складу органів пробації, колегія суддів вказує наступне.
Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 23, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі – Закон №2713-IV) Держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною 1 ст. 24 Закону №2713-IV передбачено, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом.
Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.
Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5 (далі – Порядок №925/5).
Пунктом 3 розділу І Порядку №925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзацом 1 п.3 розділу І Порядку №925/5 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", п.1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
В подальшому до п.1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року №350 (далі – Постанова №350) внесено зміни до п.1 Постанови №168, доповнено абзац перший після слів "та поліцейським" словами "а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка".
Згідно п.2 Постанови №350 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204-р затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка" згідно з додатком, до якого входить Миколаївська область.
Отже, з викладеного вбачається, що Кабінет Міністрів України встановив додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. щомісячно, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка".
Таким чином, позивач, як особа яка несла службу в органі пробації, має право на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою №168.
З 01 липня 2022 року в зазначену постанову було внесені зміни, яким встановлено, що на період дії воєнного стану, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).
Відповідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 липня 2022 року №754, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 червня 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України №1146 від 08 жовтня 2022 року "Про внесення змін до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" (далі – Постанова №1146), в абзаці першому: слова ", а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), та (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)" виключено. 
Відповідно п.2 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 вересня 2022 року.
Відповідно ст. 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.
Враховуючи, що Постанова №1146 оприлюднена у газеті "Урядовий кур`єр" 18 жовтня 2022 року, та набрала чинності саме 18 жовтня 2022 року, а постанова Кабінету Міністрів України №754 оприлюднена в газеті "Урядовий кур`єр" 08 липня 2022 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до вимог ст.ст. 57, 58 Конституції України, саме з цих дат 18 жовтня 2022 року та 08 липня 2022 року можуть бути застосовані обмеження щодо виплати додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, а не з 01 вересня 2022 року та 01 червня 2022 року, як визначено у п.2 відповідних постанов.
Таким чином, в період з 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року, особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, мали право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн щомісячно, за умови, що вони несуть службу в органах і установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка".
А в період з 08 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року – за умови, що вони несуть службу в органах і установах зазначеної служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), та у такому разі мають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн, пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.
Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №204-р від 06 березня 2022 року, Миколаївська область включена до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка".
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, Миколаївська міська територіальна громада входила до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) в період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року.
Таким чином, особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несли служби на території Миколаївської міської громади, в період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року мали право на отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн, передбаченої п.1 Постанови №168, за період з 24 лютого 2022 по 07 липня 2022 року, щомісячно, а за період з 08 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року, пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, що правильно було встановлено судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.
Надаючи оцінку доводам апелянтів, що право на отримання додаткової винагороди мають лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які саме несуть службу в органах та установах зазначеної служби, колегія суддів зазначає наступне.
На переконання колегії суддів, у цьому випадку поняття "несення служби", яке зазначено у п.1 Постанови №168, тотожні поняттю "проходження служби". Оскільки, законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, немає ніяких підстав вважати, що вони службу не несуть.
Окрім того, положення п.1 Постанови №168 не містять застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, в тому числі в нічний час, несуть службу у наряді, тощо.
Тобто, Постанова №168 в редакції від 22 березня 2022 року не ставить в залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану, як про це вказує відповідач.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2023 року у справі №160/11851/22.
Окрім того, Верховний Суд у вказаній справі №160/11851/22 також наголосив, що посилання відповідача на відсутність наказів командирів (начальників) щодо виплати цієї винагороди свідчить лише про допущення протиправної бездіяльності, а не про відсутність права у позивача на таку винагороду.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Державної установи "Центр пробації", Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 березня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.