У х в а л а
21 лютого 2024 року
м. Київ
Справа № 509/1161/18
Провадження № 61-6332св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - ознайомився з матеріалами справи 
за позовом ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланського Анатолія Вікторовича - про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та її витребування, 
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до  ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси Одеського міського нотаріального округу Вахненко Юлії Олександрівни, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 - про визнання об`єкта самочинним будівництвом, усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою шляхом знесення самочинної забудови та скасування державної реєстрації 
за касаційною скаргою ОСОБА_5 , яку представляє адвокат Семененко Наталія Сергіївна (далі - адвокат), 
на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2022 року, ухвалене суддею Кириченком П. Л., та постанову Одеського апеляційного суду від 5 квітня 2023 року, прийняту колегією суддів у складі Орловської Н. В., Приходько Л. А., Пузанової Л. В. і 
в с т а н о в и в :
1.           У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив: 
-                  визнати недійсним договір дарування земельної ділянки №  НОМЕР_1 із кадастровим номером 5123784200:02:002:0342 і площею 0,076 га, розміщеної на території Садівничого товариства «Аіст» Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (далі - земельна ділянка), укладений 17 листопада 2009 року ОСОБА_3 із ОСОБА_4 і ОСОБА_6 (далі - договір дарування);
-                  витребувати у ОСОБА_5 земельну ділянку на користь позивача за первісним позовом.
2.           Мотивував позовну заяву так:
2.1.        ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка, згідно з державним актом на право приватної власності ІІІ-ОД № 017085, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 213-17. Вказаний акт виданий на підставі рішення Сухолиманської сільської ради народних депутатів від 11 вересня 1997 року № 214 «Про передачу в приватну власність земельної ділянки садівничому товариству «Аіст». Згідно з розпорядженням Овідіопольської районної адміністрації Одеської області від 16 липня 2008 року № 976 земельну ділянку безоплатно передали у приватну власність ОСОБА_3 .
2.2.       На земельній ділянці позивач за первісним позовом звів садовий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на нього належить згідно з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2005 року та зареєстроване Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації в реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 березня 2006 року № 1415485 (номер запису 119 у книзі 1).
2.3.       14 листопада 2009 року ОСОБА_3 досягнув письмової домовленості із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про укладання договору довічного утримання. Проте 17 листопада 2009 року сторони уклали договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А. В. Оскільки ОСОБА_3 під час підписання та нотаріального посвідчення договору вважав, що це договір довічного утримання, а не договір дарування, то просив визнати такий договір недійсним.
3.           29 травня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області постановив ухвалу, згідно з якою залучив до участі у справі ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
4.           21 вересня 2020 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила:
-                  визнати садовий будинок самочинно забудованим;
-                  скасувати державну реєстрацію права власності на цей будинок за ОСОБА_2 ;
-                  усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти знести самочинно зведений садовий будинок.
5.           Мотивувала зустрічну позовну заяву так:
5.1.        ОСОБА_5 на підставі договору дарування земельної ділянки від 10 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І. І. та зареєстрованого у реєстрі за № 3443, є власницею земельної ділянки за адресою: Садівничий кооператив «Аіст», Сухолиманська сільська рада, Овідіопольський район, Одеська область.
5.2.       На земельній ділянці розміщений садовий будинок, власником якого є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 9 січня 2020 року після смерті ОСОБА_3 (право власності на цей будинок як самочинно збудований за спадкодавцем визнав Овідіопольський районний суд Одеської області у рішенні від 14 червня 2005 року).
5.3.       Факт самочинного будівництва підтверджує також технічний звіт від 20 травня 2020 року № 002450 про невідповідність ДБН і СНіП садового будинку у складі домоволодіння, розташованого у Садівничому кооперативі «Аіст».
6.           15 грудня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області ухвалив рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів.
7.           5 квітня 2023 року Одеський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні первісного позову й ухвалив нове рішення про задоволення позовних вимог: визнав недійсним договір дарування та витребував земельну ділянку на користь ОСОБА_2 ; в іншій частині залишив рішення суду першої інстанції без змін.
8.           28 квітня 2023 року ОСОБА_5 через адвоката звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою. Просила: скасувати постанову апеляційного суду повністю, а рішення суду першої інстанції - у частині відмови у задоволенні зустрічного позову й ухвалити щодо цього позову нове рішення про його задоволення.
9.           12 червня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 .
10.        7 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про зупинення провадження у справі до вступу у справу правонаступника (вх. № 24457/0/220-23 від 8 серпня 2023 року). Обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. На підтвердження факту його смерті заявниця надала суду копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21 липня 2023 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси).
11.        20 вересня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою провадження у справі зупинив до вирішення питання про залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 .
12.        11 січня 2024 року керівник секретаріату Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з обранням судді-доповідача Ступак О. В. до Великої Палати Верховного Суду на підставі службової записки Секретаря Першої судової палати Луспеника Д. Д. видала розпорядження № 56/0/226-24 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи». Того ж дня згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі № 509/1161/18 доповідачем визначений суддя Гудима Д. А.
13.        3 лютого 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про заміну позивача за первісним і відповідача за зустрічним позовами (вх. № 4457/0/220-24 від 7 лютого 2024 року).
14.        19 лютого 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про поновлення провадження у справі та залучення до участі у ній ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 за первісним і зустрічним позовами.
15.        Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, Верховний Суд вважає відсутніми підстави, визначені частинами третьою та четвертою статті 401 ЦПК України. Тому з урахуванням категорії та складності справи призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
16.        Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).
17.        У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (частина перша статті 402 ЦПК України).
18.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звертає увагу на те, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами; у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).
Керуючись статтями 7, 33, 34, 260, 261, 272, 400, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
у х в а л и в :
призначити справу № 509/1161/18 до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді: 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	М. М. Русинчук