ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши у режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2024 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою,  ОСОБА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
Накладено на  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн..
Стягнуто з  ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.. 
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 15.01.2024 року о 20:45 год. був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована на території АДРЕСА_1, на околиці н.п. Атаки, в напрямку 919 прикордонного знаку, 30 км від лінії державного кордону за спробу незаконного перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 р., тобто своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП. 
На дану постанову районного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає до скасування. 

ЄУНСС №724/229/24 Головуючий у І інстанції: Єфтеньєв О.Г. 
Провадження №33/822/157/24 Доповідач: Станковська Г.А.
Категорія: ч.1 ст. 204-1 КУпАП 
Вказує, що суд приймаючи оскаржувану постанову виходив із того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та це підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями ОСОБА_2 ; відеоматеріалом.
Проте вказаний висновок зроблено передчасно без встановлення всіх обставин справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Разом з тим, приймаючи рішення, районний суд залишив поза увагою, що із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями він вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.
Окрім того, зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що його було знято з рейсового автобусу не на кордоні, а за тридцять кілометрів від кордону. Потім його було доставлено до якогось приміщення, де його утримували довгий час. На нього чинився психологічний тиск у вигляді залякування. 
Вважає, що матеріали справи не містять допустимих доказів його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити згідно п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Апелянт ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоч і був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Однак, інтереси ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відео конференції представляв захисник останнього - адвокат Шилан С.В..
Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , заслухавши пояснення сторони захисту в інтересах останнього, який повністю підтримав апеляційні вимоги та наполягав на їх задоволенні, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог суддя районного суду дотримався не в повній мірі при розгляді даної справи.
Відповідно ч.1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. 
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. 
Згідно ст. 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Досліджуючи матеріали справи в апеляційному порядку, суд вважає наявні в матеріалах справи докази недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом». 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч.1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч.2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №130692 від 15.01.2024 року вбачається, що 15 січня 2024 року о 20 год. 45 хв. ОСОБА_1 був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване на території Хотинської ОТГ Дністровського району Чернівецької області на околиці н.п. Атаки, на напрямку 919 прикордонного знаку - 30 км. від лінії державного кордону за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 р., відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
Апеляційний суд вважає зазначений протокол неналежним доказом, оскільки, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою посадовою особою не конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону, не додано схему із зазначенням цих координат із прив`язкою до місцевості. 
Разом з тим, приймаючи рішення, районний суд залишив поза увагою, що із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями  ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було затримано на напрямку 919 прикордонного знаку, на відстані 30 км. від лінії державного кордону України прикордонним нарядом «Контрольний пост» на ділянці відповідальності прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ні схеми вчинення правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця правопорушення, ні місця розташування «Контрольний пост» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, суду не надано.

Окрім того, у матеріалах справи відсутній протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення документів, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 не вилучались жодні речі та документи, які б могли вказувати про намір перетину ним державного кордону.
Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.1 ст. 204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Більше того, у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він їхав рейсом Нетішин-Чернівці, направлявся у м. Хотин, проте був знятий з автобуса на КРП «Атаки» і допитаний представниками державної прикордонної служби. Пізніше в ході спілкування прибули представники поліції для з`ясування справи, після чого ним був підписаний протокол. (а.с.3) 
Таким чином, зазначені висновки судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП за обставин, викладених у постанові, не відповідають фактичним обставинам, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на законі. 
Жоден з перерахованих у постанові судді доказів не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, наявності у нього умислу на перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів. 
На думку суду, докази, на які послався суд першої інстанції, неможливо визнати належними, допустимими та достовірними. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.
Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні правил перетину державного кордону України в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє дійти висновку про законність, обґрунтованість та умотивованість судового рішення з наведених вище підстав, у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 
Постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2024 року відносно  ОСОБА_1 - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Куп АП, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду Г.А. Станковська