КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Гулько Ж.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гурського Віталія Степановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року, -
                                                                                       
                                            ВСТАНОВИЛА:
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (десять тисяч двісті) грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07.10.2022 о 07 год. 24 хв. по вул. Володимирській, 24 в м. Києві керував транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року, захисник Гурський В.С. в інтересах ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що в адміністративних матеріалах відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; на переконання апелянта, працівники поліції належним чином не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням положень ст. 266 КУпАП.
        Водночас, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, мотивуючи тим, що договір про надання правової допомоги укладено між ОСОБА_1 та захисником Гурським В.С. 17.10.2023; у судове засідання ОСОБА_1 не викликався; про наявність постанови стало відомо 23.11.2023 під час ознайомлення ОСОБА_1 з текстом оскаржуваної постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
        Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до ст. 62 Конституції України, суд уважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у адміністративних матеріалах відсутні докази на спростування обставин, наведених у клопотанні.
У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки неповідомив, заяв чи клопотань не подавав, захисник просила проводити судове засідання у його відсутність.
Заслухавши доповідь судді, захисника Гулько Ж.В., яка підтримали апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за №365246 від 07.10.2022, ОСОБА_1  07.10.2022 о 07 год. 24 хв.по вул. Володимирській, 24 в м. Києві керував транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Гулько Ж.В. пояснила, що в адміністративних матеріалах відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , зокрема диск, який міститься в адміністративних матеріалах, є абсолютно неінформативним, тобто «пустим», що було нею виявлено при ознайомленні з адміністративними матеріалами.
    Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.   
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. 
Також в рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Під час ознайомлення з адміністративними матеріалами 22.02.2024, захисником Гулько Ж.Б. встановлено факт відсутності відеозапису на диску, що підтверджується актом за підписом головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Лютої Ю.П. 
Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У даному випадку огляд проведено у відсутність свідків та відсутній відеозапис з нагрудної бодікамери, тобто огляд проведено з порушенням, а відтак відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, є недійсним.  
При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), m. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.
У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визначив кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Також у рішенні ЄСПЛ «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог                ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР України), знівелювавши принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України.
Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, формально послався на докази, належним чином їх не дослідивши та не оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності.
З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
 
ПОСТАНОВИЛА:
         Клопотання захисника Гурського Віталія Степановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, строк на апеляційне оскарження поновити.
Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
                Суддя
Київського апеляційногосуду                                                     О. М. Сітайло

Справа № 33/824/268/2024                                                        Головуючий суддя у 1-й інстанції: Юзькова О.Л.
                                                                                                                      Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.