УХВАЛА

11 січня 2024 року
м. Київ

справа №380/17295/21
адміністративне провадження №К/990/775/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І.В, 
суддів - Шишова О.О., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 380/17295/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЬТ КАПІТАЛ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
установив:
Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 329 КАС України, а тому підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 08 лютого 2023 року у відкритому судовому засіданні, в повному обсязі складено 20 лютого 2023 року, а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду через «Електронний суд» 05 січня 2024  року.
Водночас в касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого останній зазначає, що вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, однак їх було повернуто. Водночас скаржник зауважує, що ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2023 року касаційну скаргу було повернуто з підстав несплати судового збору, зауважень щодо обґрунтувань доводів касаційної скарги не було. Зазначає, що як на момент подання касаційної скарги вперше, так і на час усунення недоліків касаційної скарги, не було можливості оплатити судовий збір у зв`язку із відсутністю коштів на його сплату. Таким чином, податковим органом вчинялись всі залежні від нього процесуальні дії для усунення таких обставин, зокрема для отримання фінансування з метою реалізації свого права на касаційне оскарження. Скаржник також зазначає про те, що Верховний Суд в ухвалах від 16 травня 2022 року (провадження №  К/990/11509/22), від 20 травня 2022 року (провадження №  К/990/11955/22), від 16 червня 2022 року (провадження №  К/990/13615/22), від 27 липня 2022 року (провадження №  К/990/17077/22), від 16 серпня 2022 року (провадження №  К/990/21415/22) прийшов до висновку про поважність причин пропуску строку на повторне подання касаційної скарги з врахуванням рекомендацій щодо можливості повторного подання касаційної скарги.  
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно убачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
При вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.
Як убачається з матеріалів касаційної скарги, Єдиного державного реєстру судових рішень та згідно відомостей з Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач вже реалізовував своє право на касаційне оскарження рішень судів попередніх інстанцій у цій справі. Однак ухвалами Верховного Суду від 05 квітня 2023 року, від 01 червня 2023 року та від 07 грудня 2023 року касаційні скарги було повернуто.
Верховний Суд звертає увагу на те, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення  її скаржнику, не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.
Крім того, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому наведені обставини щодо відсутності (недостатності) бюджетного фінансування не повинні впливати на можливість неухильного виконання суб`єктом владних повноважень покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення касаційної скарги, в тому числі щодо своєчасної оплати судового збору.
Також Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на ряд ухвал, якими було поновлено строк на касаційне оскарження, оскільки питання поновлення процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.
Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, скаржником не зазначено.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Оскільки касаційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, таку касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 380/17295/21 залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           І. В. Дашутін
Судді                                                                                                       О. О. Шишов
                                                                                                                М.  М. Яковенко