ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

19 березня 2024 року 	м.Суми	

Справа №592/3268/23 
Номер провадження 22-ц/816/464/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Вовка Олександра Володимировича
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року в складі судді Катрич О.М., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 02 листопада 2023 року,

                                                       В С Т А Н О В И В:

16 березня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Паламаренко Т.І. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 грудня 2022 року об 11:57 год. в м. Суми по вул. Г.Сумщини, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не надав перевагу в русі та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка переходила проїжджу частину на нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження, а відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності. У зв`язку із отриманими травмами, позивач зверталася за медичною допомогою до лікаря-нейрохірурга та офтальмолога, які призначили їй ліки, вона довго лікувалася та і по теперішній час також. Після ДТП у позивача почалися приступи постійного страху, що супроводжувалися вкиданням в жар (до 6 приступів на день); постійне вранішнє відчуття страху; боязнь переходити дорогу. Внаслідок чого позивач вимушена відвідувати невролога та психотерапевта, постійно приймати заспокійливі та інші дороговартісні препарати, призначені лікарями. Як вбачається з медичної амбулаторної карти позивача, останнім лікарем-психотерапевтом поставлено діагноз «розлад адаптації тривожний синдром». Станом на момент направлення заяви до страхової компанії позивач понесла витрати на лікування в сумі 2357 грн 59 коп. Як вбачається з листа ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» № 1009/25-00/03 від 28 лютого 2023 року позивачу відшкодовано 1963 грн 40 коп. витрат на лікування наслідків ДТП та 98 грн 17 коп. моральної шкоди згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, позивач і надалі несе матеріальні витрати на своє лікування (відновлення свого ушкодженого здоров`я через неправомірні дії відповідача), а саме у період з 15 січня 2023 року по 28 лютого 2023 року позивач вимушена була придбати ліки, призначені лікарем-психотерапевтом на суму 1179 грн 80 коп. Розмір шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 , яку понесла остання через протиправні дії відповідача, та невідшкодовані страховою компанією становить 1573 грн 99 коп. та складається з: 394 грн 19 коп. - витрати на препарати вітамінів групи Б (Неовітам та АЕвіт), призначені позивачу лікарем-психотерапевтом та не відшкодовані страховою компанією (фіскальні чеки № 23115 та № 23117 від 04 січня 2023 року та від 07 січня 2023 року); 1179 грн 80 коп. - витрати на лікарський препарат Мебікар 1С, призначений позивачу лікарем-психотерапевтом та придбаний після звернення до страхової компанії (фіскальні чеки № 29483 від 15 січня 2023 року, № 30361 від 26 січня 2023 року, № 0000444028 від 04 лютого 2023 року, № 32070 від 14 лютого 2023 року та № 33387 від 28 лютого 2023 року). Позивач, маючи поважний вік (63 роки), будучи пенсіонером, зазнавши тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій відповідача, вимушена нести постійні матеріальні витрати на відновлення свого ушкодженого здоров`я, відчуває вже протягом трьох місяців постійні душевні страждання, страхи, боязнь переходити дорогу, необхідність постійно відвідувати лікаря невролога та психотерапевта, отримавши відмову відповідача жодним чином полегшити як матеріальні втрати так і моральні страждання, отримавши істотні зміни у її життєвих стосунках вважає, що розмір моральної шкоди, які відповідач має відшкодувати їй становить 40 000,00 грн. 
Посилаючись на вищевикладені обставини, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 41 573 грн 99 коп. шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, з яких: 1573 грн 99 коп. - шкода, пов`язана з лікуванням потерпілої та 40000 грн 00 коп. - моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1573 грн 99 коп. матеріальної шкоди та 25 000 грн моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 6392 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн 60 коп. судового збору за вимогу матеріального характеру та 2684 грн за вимогу морального характеру.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Вовк О.В. не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що місцевий суд безпідставно стягнув матеріальну шкоду в розмірі 1573 грн 99 коп. та моральну шкоду в розмірі 25000 грн 00 коп.
Вказує що сума в розмірі 394 грн 19 коп., яка була витрачена на придбання вітамінних препаратів жодним чином не стосується травми, отриманої в результаті ДТП та не підлягає задоволенню, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок і дану обставину також встановила і страхова компанія, відмовивши ОСОБА_1 у виплаті даної суми.
Сума в розмірі 1179 грн 80 коп., яка була витрачена на придбання препарату Мебікар, призначена лікарем-психотерапевтом згідно рецепту від 03 січня 2023 року. Рецепт дійсний протягом місяця, а ліки були придбані 04 лютого 2023 року, 14 лютого 2023 року, 28 лютого 2023 року, тобто поза межами призначення лікаря. Крім того, вважають, що відсутні належні та допустимі докази щодо причинно-наслідкового зв`язку між призначенням даного препарату та тілесними ушкодженнями, тим більше що до ДТП їй проводили хірургічне втручання в області очей.
Також звертають увагу на те, що судом першої інстанції безпідставно зазначено, що дана сума залишилась невідшкодована страховою компанією, оскільки позивач по справі до страхової компанії з приводу відшкодування даної суми не зверталась, а отже не бажала наміру використовувати свої права. Вважають, що дана сума, і то не в повному обсязі, могла відшкодувати страхова компанія, а не відповідач по справі, оскільки в такому випадку нівелюється і губиться будь-який сенс договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.
Вказує, що задовольняючи позовну заяву, місцевий суд стягнув моральну шкоду в сумі 25 000 грн, що в 15,8 разів перевищує стягнутий рішенням суду розмір матеріальної шкоди 1573 грн 79 коп., що не є співмірним, а відповідно і не є справедливим. Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (висновок міститься у Постанові КЦС ВС від 27 січня 2021 року у справі № 263/16183/18). Зазначене не було враховане судом першої інстанції при ухваленні рішення.
Зазначає, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (висновок міститься у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). Під час розгляду справи судом не було встановлено, що характер і обсяг понесених страждань, або характер немайнових втрат потребував би відновленню та відповідає стягнутому розміру моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити де безпідставного збагачення. В свою чергу позивач не обґрунтувала, що заявлений нею розмір моральної шкоди відповідає розумному задоволенню її потреб (висновок міститься у Постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Паламаренко Т.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2024 року: 3028 * 100 =302800 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2022 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 850 грн. У даній постанові зазначено, що ОСОБА_2 у судовому засіданні вину визнав, що 11 грудня 2022 року об 11:57 год. в м. Суми по вул. Г.Сумщини, керуючи транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не надав перевагу в русі та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка переходила проїжджу частину на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження. Своїми діями порушив ОСОБА_2 п.18.1 ПДР. Дана постанова в суді вищої інстанції ніким не оскаржувалась та 06 січня 2023 року набрала законної сили (а.с. 10).
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 згідно страхового полісу № 208842820 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», строк дії якого з 11 травня 2022 року по 10 травня 2023 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн (а.с. 147), на підставі чого потерпіла 08 січня 2023 року звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно листа від 28 лютого 2023 року страхова компанія надала відповідь представнику потерпілої про те, що 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 було перераховано на банківський рахунок страхове відшкодування в сумі 2061 грн 57 коп., з них 1963 грн 40 коп. витрат на лікування наслідків ДТП та 98 грн 17 коп. моральної шкоди згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 125-136).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із спричиненням позивачу тілесних ушкоджень в результаті ДТП, підлягає відшкодуванню завдана відповідачем майнова шкода в розмірі 1573 грн 90 коп. на користь позивача.
Крім того, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також належним чином врахувавши обставини справи та перевіривши їх докази у взаємозв`язку та сукупності, дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 25000 грн 00 коп., що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Проте в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 згідно страхового полісу № 208842820 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», строк дії якого з 11 травня 2022 року по 10 травня 2023 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 260000 грн 00 коп., за шкоду заподіяну майну – 130000 грн 00 коп. Розмір франшизи – 0 грн 00 коп.
Сума в розмірі 394 грн 19 коп., яка була витрачена на придбання вітамінних препаратів жодним чином не стосується травми, отриманої в результаті ДТП та не підлягає задоволенню, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок і дану обставину також встановила і страхова компанія, відмовивши ОСОБА_1 у виплаті даної суми.
Сума в розмірі 1179 грн 80 коп., яка була витрачена на придбання препарату Мебікар, призначена лікарем-психотерапевтом згідно рецепту від 03 січня 2023 року. Рецепт дійсний протягом місяця, а ліки були придбані 04 лютого 2023 року, 14 лютого 2023 року, 28 лютого 2023 року.
Крім того, місцевий суд в своєму рішенні прийшов до помилкового висновку, що дана сума залишилась невідшкодована страховою компанією, оскільки позивач по справі до страхової компанії з приводу відшкодування даної суми не зверталась.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Аналогічні висновки зроблені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23).
Тобто позивач не позбавлений права звернутися до страхованої компанії відповідача з вимогою про відшкодування витрат в розмірі 1179 грн 80 коп. на придбання препарату Мебікар і такий розмір витрат охоплюється лімітом відповідальності страхової компанії відповідача.
За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в частині безпідставного стягнення місцевим судом з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Що стосується моральної шкоди, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, які вона зазнала внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень в результаті ДТП.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Крім того, ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Апеляційний суд, враховуючи викладені вище норми права та встановлені при розгляді справи фактичні обставини, вважає, що визначений судом першої інстанції розмір грошових коштів, які мають бути стягнуті на користь позивача для відшкодування її моральних страждань в сумі 25000 грн 00 коп. повністю та належним чином враховує глибину негативних наслідків у психологічній сфері, що виникли для позивача внаслідок отримання тілесних ушкоджень з вини відповідача, які потребували лікування, а також пережиті негативні емоції від участі в ДТП та необхідності поновлення прав у судовому порядку.
При цьому доводи апеляційної скарги відповідача про те, що під час розгляду справи судом не було встановлено, що характер і обсяг понесених страждань, або характер немайнових втрат потребував би відновленню відповідає стягнутому розміру моральної шкоди, були належним чином враховані судом першої інстанції при визначення розміру моральної шкоди, який має бути відшкодований відповідачем та не підтверджують наявності підстав для його перегляду апеляційним судом.
Наведені в апеляційній скарзі доводи в частині вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди зводяться до незгоди з висновками суду стосовно розміру моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції.
За вказаних вище обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у стягненні матеріальної шкоди.
Оскільки позовні вимоги задоволені на 60,13 %, тому на підставі ст. 141 ЦПК України рішення суду про стягнення з відповідача на користь держави судового збору підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої суми, тобто з ОСОБА_2 слід стягнути 968 грн 33 коп.
Оскільки договором про професійну правничу допомогу передбачена сплата судового збору адвокатом в інтересах відповідача, тому за подання апеляційної скарги відповідачу ОСОБА_2 слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 963 грн 10 коп.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Вовка Олександра Володимировича задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року в частині вирішеної позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1573 грн 99 коп. скасувати і ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 968 грн 33 коп. судового збору.
В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року залишити без змін.
Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 963 грн 10 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   В. Ю. Рунов