справа №  753/11706/23                             головуючий у суді І інстанції Шаповалова К.В.
провадження № 22-ц/824/4739/2024           суддя-доповідач у суді ІІ Інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А 
Іменем України
28 лютого 2024 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Лобоцької В.П.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Аграрний фонд», -
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою та просив визнати незаконною (неправомірною) та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2023 року ВП №71727963.
Скарга обґрунтована тим, що державний виконавець не в повному обсязі виконав рішення суду, перерахував на рахунок стягувача не всю суму боргу та передчасно закінчив виконавче провадження. Зауважив, що державний виконавець не повинен був вираховувати із суми, яка підлягала стягненню з боржника на користь ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок, бо суми заробітної плати, стягнуті державною виконавчою службою за рішенням суду на користь працівника згідно з виконавчим листом не є базою нарахування ЄСВ.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 рокуу задоволенні скарги  ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на аналогічні обставини, що наведені у скарзі та вказує про те, що стягнуті на користь працівника ОСОБА_1 кошти не належать до переліку виплат для нарахування єдиного внеску (тобто ставка дорівнює «нулю відсотків»), у державного виконавця відсутні правові підстави на власний розсуд зменшувати розмір присуджених судом сум до стягнення на користь працівника, а оскаржуване судове рішення є незаконним і належить до скасування в апеляційному порядку. Ухвалюючи рішення у справі № 753/11751/20, суд зазначив, що присуджені до стягнення кошти середнього заробітну за час вимушеного прогулу не належать до оплати праці, не вважаються основною та додатковою заробітною платою, іншими заохочувальними та компенсаційними виплатами. Тому позивач за розгляд позову має сплатити судовий збір. Відтак, суд вирішив питання щодо того, що присуджені на користь ОСОБА_1 за своєю правовою природою не можуть бути предметом стягнення «єдиного соціального внеску». Проте, державний виконавець протиправно проігнорував положення чинного закону та зміст ухваленого судом рішення, переданого для примусового виконання. Крім того, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції протиправно не взяв до уваги, що судове рішення, яке перебувало на примусовому виконанні, не передбачає вирахування воєнного збору у розмірі 2 452,46 грн. з належних стягувачу коштів, а тому ці кошти протиправно не перераховані державним виконавцем на користь стягувача. Окрім іншого, наведене є окремою підставою для задоволення скарги, проте суд першої інстанції не взяв наведеного до уваги та ухвалив незаконне рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Аграрний фонд» вказує про те, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що державним виконавцем правомірно здійснено вирахування із суми заборгованості єдиного соціального внеску у розмірі 35 081,51 грн., як то передбачено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року у справі № 753/11751/20. Крім того, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги те, що відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Також зазначає, що заявлені витрати представником апелянта на правничу допомогу у сумі 5 000 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення справи.  
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що рішенням суду у справі № 753/11751/20 від 17 червня 2021 року, яке набрало законної вирішено: Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства «Аграрний фонд» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Очаківська/провулок Очаківський, 5/6, код юридичної особи: 38926880) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за вимушений прогул за 46 робочих днів затримки видачі трудової книжки в сумі 163 497,34 грн. із вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.
03 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 753/11751/20 від 5 квітня 2023 року.
Постановою головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві від 8 травня 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 753/11751/20 від 05 квітня 2023 року про стягнення з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за вимушений прогул за 46 робочих днів затримки видачі трудової книжки в сумі 163 497,34 грн. із вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.
 11 травня 2023 року боржник надіслав державному виконавцю лист, в якому зазначив, що з суми 163 497,34 грн. підлягає відрахуванню ПДФО у розмірі 29 429,52 грн., військовий збір у розмірі 2 452,46 грн. та єдиний соціальний внесок у розмірі 35 081,52 грн. та зазначено, що до стягнення на користь ОСОБА_1 після відрахування вказаних податків та зборів підлягає сума в розмірі 96 533,84 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 15 травня 2023 року № 20715 державним виконавцем було перераховано на рахунок ОСОБА_1 суму у розмірі 96 533,84 грн.
Представник стягувача не заперечував факт отримання на рахунок ОСОБА_1 суми в розмірі 96 533,84 грн.  
12 травня 2023 року головним державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем правомірно та відповідно до приписів ЗУ «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження у зв`язку із фактичним виконання в повному обсязі рішення (з урахуванням його резолютивної частини) згідно з виконавчим документом, підстав для скасування постанови державного виконавця від 12 травня 2023 року під час розгляду скарги судом не встановлено, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Як вірно встановлено судом першої інстанції державний виконавець виконав судове рішення у відповідності до вимог його резолютивної частини.
Вказуючи на безпідставне вирахування з присудженої йому суми, суми ЄСВ в розмірі 35 081,51 грн., скаржник не звернув уваги, що зазначене вирахування передбачене судовим рішенням, яке виконував виконавець.
В даному випадку, виконавець не був наділений повноваженнями ревізувати судове рішення на предмет його законності і виконувати лише ту частину, яку вважав законною він чи стягувач. Державний виконавець зобов`язаний був виконати судове рішення саме так, як було зазначено в його резолютивній частині.
В той же час, позивач не був позбавлений можливості оскаржувати судове рішення, в частині вирахування з присудженої на його користь суми, суми ЄСВ, у разі якщо він не погоджувався з таким формулюванням чи вважав рішення незаконним в цій частині.
Однак, позивач таким правом не скористався та залишив поза увагою, що державний виконавець на стадії виконання судового рішення не має права його змінювати, навіть у разі, коли стягувач частково не погоджується з викладеною резолютивною частиною такого рішення. 
За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги відповідають фактичним обставинам справи, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
 
          Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
          Повне судове рішення складено 04 березня 2024 року.

Головуючий                                                                     Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                   Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                   Яворський М.А.