Номер провадження: 22-ц/813/387/24 
Справа № 521/12883/19
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                 Громіка Р.Д.,
                                       Драгомерецького М.М.,          
               за участю:
               секретаря                Козлової В.А.,
               позивача                 ОСОБА_1 ,
               представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Дарієнка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелевої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та усунення перешкод у користуванні майном,

встановив:

02.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелевої А.М., товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі - ТОВ «Кей-Колект»), ОСОБА_2 , та уточнивши вимоги (т.3, а.с. 1-10), просила суд:
-визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект», на кв. АДРЕСА_1 . індексний номер рішення 24070099 від 01.09.2015 року;
-усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКГ1ГІ НОМЕР_1 ) передати кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 22.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11130944000 (далі – Кредитний договір), відповідно до якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 60 000,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором, що за курсом Національного Банку України на день укладання цього Договору становить еквівалент 303 000,00 грн.
22.03.2007 року, в забезпечення вимог АКІБ «УкрСиббанк» за кредитним договором, між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. та зареєстрований за р/н 1087 (далі - Іпотечний договір).
Згідно п.1.1 іпотечного договору Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - квартиру, зазначену в п.1.4 цього Договору (кв. АДРЕСА_1 , далі - предмет іпотеки) За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 505 671.00 грн.
12.12.2011 року право вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором передано ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект», на підставі Договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року та Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року (т.1, а.с.30-36, 36-37).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект», заборгованість за кредитним договором № 11130944000 від 22.03.2007 року в розмірі 58 240.24 доларів США.
01.09.2015 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. зареєстровано право власності ТОВ «Кей-Колект», на кв. АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 1087 від 22.03.2007 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. (індексний номер рішення 24070099 від 01.09.2015 року).
На підставі договору купівлі - продажу від 12.06.2020 року, укладеним між ТОВ «Кей-Колект», та ОСОБА_2 , право власності за спірною квартирою зареєстровано за ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., зареєстровано право власності за ТОВ «Кей-Колект», всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивачка просила про задоволення позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені (т.3, а.с.109-122).
Визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Кей - Колект», на кв. АДРЕСА_1 . індексний номер рішення 24070099 від 01.09.2015 року.
Усунені ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності нерухомим майном - кв. АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати цю квартиру ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_3 , ТОВ «Кей-Колект», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 15 921,00 гри. у рівних частках із кожного по 5 307,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Кей-Колект» ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2021 року, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.3, а.с.124-126).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить рішення суду від 21.04.2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення (т.3, а.с.156-160).

В суді апеляційної інстанції справа була розглянута за участю представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Дарієнка В.Д., без участі інших учасників справи, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (т.3, а.с.242-243, т.4, а.с.1-4, 6-12), у тому числі шляхом повідомлення про виклик до суду на офіційному сайті Одеського апеляційного суду в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
При цьому колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.
На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні. 
Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (т.3, а.с.146), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції за участю представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Дарієнка В.Д., без участі інших учасників справи. При цьому враховано, що від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що 02.12.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що 01.09.2015 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 1087 від 22.03.2007 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. (індексний номер рішення 24070099 від 01.09.2015 року).
Вважаючи вказане рішення незаконним, 09.12.2015 року позивач ОСОБА_1 оскаржила його до Одеського окружного адміністративного суду.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 року у справі № 815/6956/15, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано неправомірним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2015р. №24070099.
Разом з тим, постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року у справі № 815/6956/15 було скасовано, а провадження у вказаній адміністративній справі закрито у зв`язку з тим, що даний спір маж бути вирішений за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Саме з цих підстав, позивач вважала за необхідне звернутися із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства.
При цьому, судом правильно вказано, що згідно ч.ч. 2, З ст. 264 ЦК України позовна давність в даному випадку перервалась, так як позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що під час розгляду справи № 815/6956/15 на підставі витребуваної нотаріальної справи, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 р. та відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011р. звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. із заявою про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1 .
01.09.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24070099, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», про що свідчать дані Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 02.12.2015р.

Разом з тим, відповідно до абзацу 3 ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.
Більше того, п,п. 5-5 ч. 1 ст. 24 Закону України Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.
Однак, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. не вчиняла жодної нотаріальної дії з нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , в результаті якої відбулось би виникнення, перехід або припинення прав на квартиру або обтяження таких прав, у зв`язку з чим у останньої були відсутні підстави для прийняття рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції, що була чинною на момент реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно: загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Однак, з матеріалів справи не вбачається, що у позивача ОСОБА_1 , як позичальника за кредитним договором, на момент реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» було інше нерухоме майно (в тому числі житлове) у власності, або користуванні в м. Одесі, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.03.2016 року та від 01.08.2019 року.
Площа квартири АДРЕСА_1 , дорівнює 55,2 кв.м. що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2015 року та від 01.08.2019 року.
Враховуючи, що спірна квартира має площу 55,2 кв.м., яка була предметом іпотечного договору, укладеного в забезпечення виконання ОСОБА_1 за кредитним договором, кошти за яким були надані в іноземній валюті, то суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про те, що вона не могла бути перереєстрована за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Крім того, в матеріалах нотаріальної справи, яка була затребувана судом в рамках справи № 815/6956/15, було наявне повідомлення на адресу позивача ОСОБА_1 про намір ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернути стягнення на предмет іпотеки за вих. № 3899-юр від 17.02.2015 року, однак матеріали справи не мають доказів того, що ОСОБА_1 отримала таке повідомлення.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржуване рішення від 01.09.2015р. №24070099 було прийнято Приватним нотаріусом, у якого відсутні повноваження щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, а тому вищевказане рішення про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 , яка є єдиним житлом позивача, підлягає визнанню недійсним і скасуванню.

У зв`язку з цим, та у відповідності до ст. 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати вказану квартиру позивачу, так як вона вибула з володіння власника - позивачки ОСОБА_1  не з її волі, а іншим шляхом, та на час розгляду справи знаходилася у володінні  ОСОБА_2 , з якою у позивачки немає ніяких договірних відносин щодо спірного майна.

При цьому суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідно до договору купівлі-продажу, реєстраційний номер 1184 від 12.06.2020 року продавцем спірної квартиру АДРЕСА_1 було ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», а покупцем – ОСОБА_2 (т.2, а.с. 206-208). 

Разом з тим, на момент укладення договору купівлі-продажу номер 1184 - 12.06.2020 року до спірного майна ухвалою суду від 07 серпня 2019 року було застосовано заходи забезпечення позову, а саме у виді: «Заборони державним реєстраторам (у тому числі нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири до набрання законної сили рішення суду по суті спору». 
ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» достовірно знало про цю заборону, про що свідчать заява адвоката Краснопивцева О.К., що діє в інтересах ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про скасування заходів забезпечення позову, а також його апеляційна скарга на цю ухвалу.

Так, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено частково: заборонено державним реєстраторам (у тому числі нотаріусам) вчиняти будь які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили рішенням суду по суті спору; заборонено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та будь-яким іншим особам здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб у спірній квартирі до набрання законної сили рішенням суду по суті спору; заборонено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та будь-яким іншим особам здійснювати дії по зняттю з реєстрації місця проживання у спірній квартирі та інших осіб, зареєстрованих у спірній квартирі до набрання законної сили рішення суду по суті спору. В накладенні арешту на спірну квартиру відмовлено. Зустрічне забезпечення не застосовано (т.1, а.с.109-117).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року заяву адвоката Краснопивцева О.К., що діє в інтересах ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», про скасування заходів забезпечення позову було задоволено частково - скасовано заходи забезпечення позову, в частині заборони ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та будь-яким іншим особам здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб у спірній квартирі до набрання законної сили рішення суду по суті спору, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року по справі № 521/12883/19. В іншій частині заяви про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено (т.1, а.с. 203-207).
Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 14.07.2020 року апеляційну скаргу представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року про скасування заходів забезпечення позову було задоволено частково - ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року про скасування заходів забезпечення позову була скасована в частині заборони ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та будь-яким іншим особам здійснювати дії по зняттю з реєстрації місця проживання у спірній квартирі ОСОБА_1 та інших осіб, зареєстрованих у спірній квартирі. В іншій частині судове рішення було залишено без змін (а.с.208-212 виділених матеріалів).

Що стосується розподілення між сторонами судових витрат, в загальному розмірі 15 921 грн., із яких судовий збір складає 1921,00 грн., витрати на правову допомогу складають 14 000 грн., суд першої інстанції правильно виходив із того, що витрати на правову допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, починаючи з червня 2020 року, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та які підлягають стягненню пропорційно з кожного з 3-х відповідачів: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвой А.М., ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»,  ОСОБА_2 у загальній сумі 15 921 грн., у рівних частках - по 5 307 грн. з кожного.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, судового рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення у справі ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374. ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд.
                                        постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через хворобу судді Сегеди С.М., повне судове рішення складено 08.03.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                         С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький