ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/2688/23	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:	 ОСОБА_1   	
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду  від 15.11.2023р. у справі №280/2688/23	
за  позовом:	ОСОБА_1   	
до:  про:	Головного управління Національної поліції в Запорізькій області  визнання протиправними та скасування наказів,  поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  	

ВСТАНОВИВ:

           01.05.2023р. Запорізьким окружним адміністративним судом зареєстровано  позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі – ГУ НП в Запорізькій області) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.  / а.с. 1-8 том 1/
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2023р. у справі №280/2688/23 вищезазначений позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову / а.с. 13-14 том 1/.
У межах наданого вищезазначеною ухвалою суду на усунення недоліків строку позивачем подано до суду першої інстанції уточнений позов /а.с. 17-35,36 том /
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2023р. у справі №280/2688/23 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП в Запорізькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу повернуто позивачу /а.с. 37-39 том 1/.
Позивачем вищезазначену ухвалу було оскаржено в апеляційному порядку /а.с. 43-50,51 том 1/ та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023р. у справі №280/2688/23 апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2023р. у справі №280/2688/23  скасовано, справу №280/2688/23 з позовом   ОСОБА_1 до ГУ НП в Запорізькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду /а.с. 86-88 том 1/.
13.09.2023р. матеріали справи №280/2688/23 надійшли до суду першої інстанції /а.с.89 том 1/ та ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2023р. у справі №280/2688/23 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Запорізькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та справу призначено до судового розгляду /а.с. 118 том 1/ 
Позивач посилаючись у адміністративному позові, з урахуванням неодноразових уточнень позову / а.с. 17-32, 91-106 том 1/ на те, що він проходив службу в Національній поліції України, з 12.01.2021р. на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції №3 Василівського районного управління поліції ГУ НП в Запорізькій області, має звання старший сержант поліції та станом на 24.02.2022р. (дата  початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України) виконував свої безпосередні посадові обов`язки , під час проходження служби мешкав за адресою Запорізька область, Василівський рн., смт. Михайлівка. З 26.02.2022р. територія смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області та значна частина Василівського району є захопленою окупаційними військами російської федерації, тому він не зміг виїхати з окупованої території через відсутність безпечних коридорів для виходу, а також через відсутність власного автомобільного транспорту, а також через те, що не міг залишити батьків похилого віку, шестирічну доньку та дружину. На підконтрольну територію України з окупованого смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області виїхав 26.09.2022р. та на пункті фільтрації поліцейській під час перевірки його документів повідомив, що скоріш за все його вже звільнили оскільки він своєчасно не виїхав з окупованої території. Оскільки він перебував у пригніченому стані через тривале перебуванням на окупованій території, перебування у полоні російських військових, що спричинило суттєве погіршення стану здоров`я, а також враховуючи відсутність у нього грошових коштів, він поїхав до своїх родичів на Західну Україну, і 24.03.2023р. він дізнався про те, що наказом  начальника ГУ НП  в Запорізькій області №408 від 18.05.2022р.  до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, а наказом начальника ГУ НП  в Запорізькій області №767о/с від 23.05.2022р. його звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 23.05.2022р. Він вважає своє звільнення незаконним та таким що порушує його права оскільки йому не надходило жодних письмових чи усних наказів, організаційно-розпорядчих документів, телефонограм чи повідомлень будь-якими каналами зв`язку від керівництва щодо вчинення конкретних дій спрямованих на виід з окупованої території. При намаганні неодноразово самостійно виїхати з окупованого російськими військами смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області йому це не вдалося зробити. Озброєні російські військові двічі наказували йому повернутися на місце мешкання при намаганні ним проїхати блокпост, і відчуваючи загрозу своєму життю, він не мав жодної можливості виїхати з окупованого смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області безпечним шляхом. 24.08.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації та інших військових формувань держави-агресора, застосовуючи засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, порушуючи закони і звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, із погрозою застосування зброї, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 незаконно позбавили його волі, за цим фактом слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області розслідується кримінальне провадження №22022082190000396 за ч.1 ст.438 КК України. Також позивач вважає, що службове розслідування проведено відповідачем з порушенням вимог ч.ч. 1, 10 ст.14 Дисциплінарного статуту та п.п. 1, 4 розділу 5 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджено наказом МВС України №893 від 07.11.2018р. оскільки відповідачем не було зібрано й перевірено відомостей про обставини, що мають значення для справи, не прийнято до уваги, що він намагався виїхати з окупованої території, проте безпечним шляхом це зробити було неможливо, при проведенні службового розслідування дисциплінарна комісія не з`ясувала фактичні обставини, реальну можливість безпечно покинути смт Михайлівка Василівського району Запорізької області та не врахувала обставини, що знімають безпідставні звинувачення, тому висновок службового розслідування щодо порушення ним Присяги є безпідставним. Крім цього він вважає, що відповідачем порушена процедура проведення службового розслідування оскільки відповідач не повідомив його  про ініціювання службового розслідування, не забезпечив можливість надати письмове пояснення та докази щодо предмета службового розслідування і відсутності дисциплінарного проступку, не викликав у дисциплінарну комісію. Також позивач вважає, що з огляду на характер та суспільну і державну значимість служби в поліції накладення дисциплінарного стягнення на поліцейського не можливе в нього «за спиною», без врахування його пояснень, наданих ним документів, а тим більше без повідомлення йому про розгляд його справи дисциплінарною комісією є неможливим. Також відповідач, всупереч норм чинного законодавства, до прийняття спірних наказів  не викликав його з метою надання пояснень та доказів, чим позбавив можливості клопотати про залучення нових документів, додаткових свідчень від причетних осіб, ознайомитися з матеріалами службового розслідування, оскаржити його, користуватися правничою допомогою адвоката. Тому просив суд визнати протиправними та скасувати накази відповідача №408 від 18.5.2022р., №767 о/с від 23.05.2022р., поновити його на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції №3 Василівського районного управління поліції ГУ НП в Запорізькій області, стягнути з відповідача на середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.05.2022р. по день прийняття судом рішення про поновлення на посаді. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду   від 15.11.2023р. у справі №280/2688/23 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до   до ГУ НП  в Запорізькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді,  стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу – відмовлено / а.с. 182-94 том 2/.
Позивач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції,  за допомогою засобів поштового зв`язку 12.12.2023р подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, яким  її зареєстровано 20.12.2023р.  / а.с. 101-133 том 2/.
З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023р. з суду першої інстанції витребувано матеріали  адміністративної справи №280/2688/23 / а.с. 135 том 2/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 23.01.2024р.  / а.с. 137 том 2/ 
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024р. у справі №280/2688/23   відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від 15.11.2023р. у справі №280/2688/23 / а.с. 138 том 2/  і справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 13 годин 30 хвилин 13.02.2024р. / а.с. 139 том 2/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством строк та спосіб повідомлено учасників справи / а.с. 140-147 том 2/. 
Позивач,  посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставин справи стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку з огляду на те, що відповідачем проведено службове розслідування зверхньо, з порушенням норм чинного законодавства,  які регулюють порядок та підстави проведення службових розслідувань в Національній поліції, вважає суд першої інстанції під час розгляду справи зробив висновки, які суперечать фактичним обставинам справи та постановив рішення від 15.11.2023р. у цій справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому  просив скасувати рішення суду першої інстанції від 15.11.2023р. у цій справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені ним у справі позовні вимоги у повному обсязі. 
Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 148-163 том 2/ заперечував проти доводів  апеляційної скарги та посилаючись на те, що службове розслідування призначено та проведено відповідно до норм чинного законодавства, позивачу було відомо про необхідність дотримання ним службової дисципліни  та про необхідність вжити заходів для повернення на підконтрольну Україні території до місця продовження служби, яким було визначено м. Запоріжжя, після повернення на підконтрольну Україні територію позивач до місця проходження служби не з`явився, і факт порушення позивачем присяги встановлено висновком службового розслідування, за яке оскаржуваними наказами до нього застосовано дисциплінарне стягнення  у вигляді звільнення зі служби, тому вважає що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно та повно з`ясував усі обставини справи, які мають значення для її вирішення,  та постанови у справі обґрунтоване  рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 15.11.2023р. у цій справі залишити без змін. 
Заслухавши у судовому засіданні:
-          позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 15.11.2023р. у цій справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем у справі позовні вимоги у повному обсязі;
-          представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та підтримав доводи письмового відзиву на апеляційну скаргу і посилаючись на те, що судом першої інстанції у цій справі постановлено обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 15.11.2023р. залишити без змін;  
перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали цієї адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
          Під час розгляду справи судом першої  інстанції встановлено, та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в Національній поліції України, з 12.01.2021р. на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції №3 Василівського районного управління поліції ГУ НП в Запорізькій області (далі - Василівське РУП ГУ НП в Запорізькій області), має звання старший сержант поліції та станом на 24.02.2022р. (дата  початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України) виконував свої безпосередні посадові обов`язки , під час проходження служби мешкав за адресою АДРЕСА_2 . / а.с. 107-109 том 1/.
З 26.02.2022р. територія смт. Михайлівка, Василівського району, Запорізької області та значна частина Василівського району є захопленою окупаційними військами російської федерації, тому позивач не зміг виїхати з окупованої території через відсутність безпечних коридорів для виходу та відсутність власного автомобільного транспорту, а також через те, що не міг залишити батьків похилого віку, шестирічну доньку та дружину, і на підконтрольну територію України з окупованого смт. Михайлівка Василівського району , Запорізької області, він  виїхав 26.09.2022р., через те, що він знаходився  у пригніченому стані через тривале перебуванням на окупованій території, перебування у полоні російських військових, що спричинило суттєве погіршення стану здоров`я, а також враховуючи відсутність у нього грошових коштів, він поїхав до своїх родичів на Західну Україну, і прибувши 24.03.2023р. до  місця проходження служби - ГУ НП  в Запорізькій області , йому стало відомо про те, що наказом  начальника ГУ НП  в Запорізькій області №408 від 18.05.2022р.  до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, а наказом начальника ГУ НП  в Запорізькій області №767о/с від 23.05.2022р. його звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 23.05.2022р.
Вищезазначені накази відповідача  і є предметом оскарження у справі з огляду на те, що позивач вважає своє звільнення незаконним з огляду на те, що під час перебування в окупації він не отримував жодних усних або письмових наказів відповідача щодо організації його дій стосовно подальшого проходження служби, відповідач жодним чином не повідомив його про порушення відносно нього службового розслідування, не повідомив його з результатами проведеного відносно нього службового розслідування чим порушив його права .
Судом під час розгляду цієї справи встановлено, що 04.04.2022р. співробітникам відділення поліції №3 Василівського районного управління поліції, які лишились на окупованій території Запорізької області, у тому числі позивачу у справі, під час особистих розмов керівником, та у мобільних застосунках Watsapp,Telegram,Viber  було розіслано службову телеграму №102/01/13-2022 «Про порядок прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, а також членів їх сімей до ГУНП в Запорізькій області», якою визначений алгоритм дій щодо безпечного виїзду з окупованої території та наказ ГУ НП в Запорізькій області №282 від. 04.04.2022р. / а.с. 194-196 том 1/
18.04.2022р. до відповідача  надійшов рапорт начальника Василівського РУП ГУ НП в Запорізькій області підполковника поліції Дробницького Ю.В., який складено на виконання п. 6 наказу ГУ НП в Запорізькій області №282 від 04.04.2022р., у якому зазначено, що станом на 16.04.2022р. в порушення вимог п. 3 та п. 5 вказаного наказу, до м. Запоріжжя з території Василівського району Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами Російської Федерації, для несення служби не прибули та на облік у ГУ НП в Запорізькій області не стали наступні поліцейські, у тому числі  помічник чергового ЧЧ відділення поліції №3 (смт. Михайлівка) Василівського РУП ГУ НП в Запорізькій області старший сержант поліції Полуфакін В.В. / а.с. 189-193 том 1/.
Враховуючи вищезазначені відомості, які свідчать про можливе вчинення поліцейськими, зазначеними у рапорті, в тому числі й позивачем, дисциплінарного проступку, керуючись ч.3 ст.11, ст.14 та 15 Дисциплінарного статуту, Порядком проведення службового розслідувань у Національній поліції та Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, які затверджені наказом МВС України №893 від 07.11.2018р., начальник ГУ НП в Запорізькій області наказом №312 від 18.04.2022р. з метою встановлення наявності або відсутності складу дисциплінарного проступку в діях відповідних поліцейських, а також з`ясування обставин невиконання вимог наказу ГУ НП в Запорізькій області №282 від 04.04.2022р. та підстав не виходу на службу призначено проведення службового розслідування /а.с. 186 том 1/, строк проведення якого у подальшому було продовжено відповідним наказом відповідача / а.с. 187 том 1/.
          Відповідно до висновку службового розслідування в ході проведеного розслідування встановлено, крім іншого, що у порушення вимог п. 3,п. 5 наказу ГУ НП в Запорізькій області №282 від 04.04.2022р. позивач станом на час проведення службового розслідування безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м.Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУ НП в Запорізькій області №282 від 04.04.2022р.   визначено місцем служби (роботи) не прибув та на облік у ГУ НП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття не став, внаслідок чого зроблено висновок, стосовно того, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 18  Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, яка  передбачена ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.1, п.  4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту / а.с. 144-183 том 1/.
          За результатами проведеного службового розслідування з урахуванням його висновків наказом  начальника ГУ НП  в Запорізькій області №408 від 18.05.2022р. за скоєння дисциплінарного проступку  до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції / а.с. 34 том 1/, а наказом начальника ГУ НП  в Запорізькій області №767о/с від 23.05.2022р. ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 23.05.2022р. / а.с. 35 том 1/.          
          Також судом під час розгляду справи встановлено, що за період з 24.02.2022р. по 23.05.2022р. позивач отримував грошове забезпечення, а після 23.05.2022р. виплата грошового забезпечення позивачу припинена, позивач виїхав з тимчасово окупованої території Запорізької області до м. Запоріжжя 26.09.2022р., але до відповідача прибув 24.03.2023р., і саме 24.03.2023р. його було ознайомлено з наказами про звільнення, які є предметом оскарження у цій справі. 
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем доведено факт допущення позивачем дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим до позивача правомірно застосовано дисциплінарне стягнення, і колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне. 
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015р. (далі Закон №580-VIII).
Відповідно до ст. 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до ст.18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно ч.1 та 2 ст.19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону №580-VIII).
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, - тощо.
Суд першої інстанції вірно врахував, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин мав спеціальний статус працівника поліції, що додатково покладало на нього визначені обмеження та обов`язки пов`язані із проходженням служби в поліції.
Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарно статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч.2 ст.5 Дисциплінарного статуту).
Згідно частини 5 статті 5 Дисциплінарного статуту, виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
Так судом встановлено, що 04.04.2022р. ГУ НП в Запорізькій області видано наказ №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя» / а.с. 195-16том 1/, яким, відповідно до статті 8 Конституції України, Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та №133/2022 від 14.03.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку із неможливістю виконання завдань і повноважень поліції деякими територіальними підрозділами поліції ГУ НП в Запорізькій області, територія обслуговування та дислокації яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, а також наявною інформацією про загрозу вчинення стосовно поліцейських, працівників поліції та членів їх сімей насильницьких дій, що загрожують їх життю і здоров`ю, свободі пересування з метою схилення до співпраці з військами Російської Федерації і російською окупаційною владою:
- п.1.1 -у зв`язку із захопленням окупаційними військами Російської Федерації деяких населених пунктів Запорізької області, м. Запоріжжя визначено тимчасовим місцем розташування (дислокації) наступних територіальних підрозділів, підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області: Василівського районного управління поліції: відділення поліції №1 Василівського районного управління поліції (м. Кам`янка-Дніпровська), відділ поліції №2 Василівського районного управління поліції (м. Дніпрорудне), відділення поліції №3 Василівського районного управління поліції (смт. Михайлівка), відділення поліції №4 Василівського районного управління поліції (м. Енергодар);
- п. 2 - поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) структурних підрозділів апарату ГУ НП, які виконували свої посадові обов`язки у м. Василівка, (м. Кам`янка-Дніпровська, м. Дніпрорудне, смт. Михайлівка, м. Енергодар), м. Мелітополь (смт. Якимівка, смт. Веселе, смт. Приазовське), м. Бердянськ (смт. Чернігівка, м. Приморськ), м. Пологи (смт. Більмак, м. Токмак) визначене місцем служби (роботи) м. Запоріжжя;
- п.3. - поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) структурних підрозділів апарату ГУ НП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУ НП в Запорізькій області визначених у пункті 1, 2 цього наказу прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м. Запоріжжя до 15.04.2022 (включно);
- п.5. - поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) зазначеним у пунктах 1.2 цього наказу стати на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття;
- п.6. - начальникам структурних підрозділів апарату ГУ НП територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУ НП в Запорізькій області визначених у пункті 1, 2 цього наказу, 16.04.2022 підготувати рапорти із переліком працівників, які не прибули до м. Запоріжжя на виконання цього наказу:
- п.9. - начальникам структурних підрозділів апарату ГУ НП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУ НП в Запорізькій області довести цей наказ до відома поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) у будь-який доступний спосіб.

Крім того, у пункті 4 цього наказу зазначено, що вихід з території захоплених окупаційними військами Російської Федерації, необхідно здійснювати використовуючи алгоритм дій, визначений службовою телеграмою ГУ НП в Запорізькій області №102/01/13-2-22 від 26.03.2022 «Про порядок прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, а також членів їх сімей до ГУ НП в Запорізькій області».
Суд першої інстанції вірно встановив, що зазначений наказ позивачем не було виконано, як у строк до 15.04.2022р. (включно), так і до завершення службового розслідування та прийняття оскаржуваних наказів.
Також суд першої інстанції вірно врахував, що 24.02.2022 о 05:30, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,  Закону України «Про правовий режим воєнного стану», указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який у подальшому продовжено відповідними указами Президента України. 
Також судом взято до уваги те, що з 26.02.2022р. і на час розгляду справи територія смт. Михайлівка, Василівського району Запорізької області та значна частина Василівського району є захопленою окупаційними військами російської федерації.
Також під час розгляду справи  з пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 встановлено, що у зв`язку із захопленням частини території Запорізької області 26.02.2022р., особовому складу управлінь, відділів та відділень поліції керівництвом ГУ НП в Запорізькій області були доведені вимоги наказу ГУ НП в Запорізькій області видано наказ №282 від 04.04.2022р. щодо прибуття безпечними шляхами до населених пунктів, які контролюються державою Україна / а.с. 46-47, 48-50 том 2/.
Вищенаведені обставини надають можливість зробити висновок про те, що позивач не здійснював жодних дій щодо отримання інформації про те, яким чином йому продовжувати проходження служби в поліції після окупації смт. Михайлівка, не звертався з рапортами до свого безпосереднього керівника, керівника ГУ НП щодо неможливості виїзду, вирішення цього питання, тощо, а фактично зацікавленість у подальшому проходженні служби в поліції позивач висловив лише шляхом подання цього позову до суду 01.05.2023р., тобто більше ніж через сім місяців  з дати прибуття в м. Запоріжжя (26.09.2022р.) та майже рік від дати отримання ним електронних копії оскаржуваних наказів / а.с. 78 том 1/.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до інформації, опублікованої на офіційному сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України https://minre.gov.ua / а.с. 14-34 том 2/ протягом квітня 2022 року з окупованої частини Запорізької області до міста Запоріжжя неодноразово гуманітарними коридорами евакуйовувались громадяни, а саме:
05.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 720 мешканців;
06.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Мелітополь та Гуляйполе - 2515;
07.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2050;
08.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак, Мелітополь, Енергодар, Оріхів, Гуляйполе - 3544;
09.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак. Мелітополь та Енергодар -3233;
10.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2409;
11.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 3298;
12.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2135:
14.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2043;
15.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь -2131;
16.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 1211.
При цьому відповідно до врахованої відповідачем під час проведення службового розслідування інформації у період часу з 24.02.2022р. по 17.05.2022р. з ВП №3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області з 40 поліцейських прибули до м. Запоріжжя та стали на облік 20 поліцейських, 20 поліцейських ВП №3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області до м. Запоріжжя не прибули та не стали на облік, у тому числі і позивач / а.с. 11 том 1/.
І з огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що у період з 24.02.2022р. по 17.05.2022р. існували об`єктивні можливості залишити територію смт. Михайлівка, Василівського району Запорізької області, яка на даний час є тимчасово окупованою,
Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, серед іншого: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють тощо.
В п.5 розділу 1, п.3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом № 1179 МВС України від 09.11.2016р. вбачається, що  законодавець висуває підвищенні вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.
Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Оцінюючи усі фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час її розгляду справи, приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість застосування до позивача стягнення за дисциплінарний проступок у вигляді звільнення, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Також  колегія суддів погоджується з висновком суду   першої інстанції стосовно того,  що відповідачем не було порушено порядок проведення службового розслідування, з огляду на те, що під час розгляду справи встановлено та підтверджено належними доказами, що  відповідачем  03.05.2022р. позивачу було надіслано та отримано ним лист вих. №263/35/01-2022 від 03.05.2022р про необхідність прибуття до ГУНП в Запорізькій області до 18:00 год. 06.05.2022 для надання пояснень дисциплінарній комісії за фактом можливого порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог пунктів 3 та 5 наказу відповідача №282 від 04.04.2022р. / а.с. 76,74 том 1, а.с. 54 том 2/,  оскільки відповідно до ч. 3 ст.27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України виклик, який надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що відповідач під час прийняття наказу про застосовування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби, при прийнятті наказу про звільнення позивача зі служби в поліції, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для скасування наказів відповідача №408 від 18.05.2022р.  та №767о/с від 23.05.2023р., та  прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі  через їх необґрунтованість та безпідставність. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 15.11.2023р.  у цій адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу ОСОБА_1   – залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від 15.11.2023р. у справі №280/2688/23 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.02.2024р    
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов