Номер провадження: 22-ц/813/2701/23 
Справа № 947/8760/21
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16.11.2023 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С., 
за участю секретаря - Венжик Л.С.
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_4 , 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» – не з`явились,
переглянувши справу №947/8760/21 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про зобов`язання вчинити певні дії, зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення грошових коштів, зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року у складі судді Калініченко Л.В., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 22 березня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що згідно Акту прийомки автомобіля від 18 квітня 2018 року передав відповідачу ФОП ОСОБА_3 автомобіль марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 для проведення відновлювального ремонту. 10 лютого 2021 року звернувся до відповідача з вимогою повернути автомобіль, який був наданий для відновлювального ремонту. На звернення відповідач надав листа від 24 лютого 2021 року, за змістом якого не заперечував факт отримання автомобіля для проведення відновлювального ремонту, проте відмовився завершити відновлювальний ремонт та здати виконану роботу позивачу до сплати позивачем франшизи у розмірі 20000,00 грн., оплати за зберігання автомобіля в сумі 45900,00 грн. та різниці у вартості фари для автомобіля у розмірі 14832,48 грн. Такі вимоги відповідача для завершення робіт з ремонту автомобіля вважає безпідставними та незаконними. Посилаючись на вказані обставини, регулювання спірних правовідносин положеннями глави 61 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просив зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 виконати ремонт належного ОСОБА_1 автомобіля марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.2-3). 
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.9-10).
Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що ОСОБА_1 уклав з АТ «Страхова компанія «АРКС», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» Договір добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка від 01 червня 2017 року, де згідно пункту 15.1 Договору сторони погодили умови виплати страхового відшкодування, а саме «На базі СТО за вибором страховика». У грудні 2017 року ОСОБА_1 доставив автомобіль на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 для здійснення узгодженого із ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» відновлювального ремонту в розмірі 223000,00 грн. згідно рахунку №4. Страховою компанією на рахунок СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 здійснено 31 січня 2018 року перерахунок страхового відшкодування у розмірі 202999,98 грн. Різниця між сумою рахунку № НОМЕР_2 та сумою виплати страхового відшкодування становила 20000,00 грн. та була франшизою, яку мав сплатити ОСОБА_1 07 листопада 2018 року страхова компанія додатково перерахувала СТО доплату в розмірі 15372,00 грн.. Всього АТ «Страхова компанія «АРКС» перерахувала на рахунок СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошові кошти в загальній сумі 218371,98 грн. 
Первісно ОСОБА_1 не надавав згоду на початок відновлювальних робіт, так як вів перемовини зі страховою компанією щодо розміру страхового відшкодування, а 12 березня 2018 року забрав автомобіль з СТО. Проте, 18 квітня 2018 року ОСОБА_1 все ж доставив автомобіль на СТО, відновлювальні роботи було розпочато та закінчено у червні 2018 року за винятком заміни лівої фари. Заміна фари не проведена, оскільки на автомобілі, виходячи з комплектації заводу-виробника підлягала встановленню звичайна ксенонова фара головного світла, вартість якої на момент формування рахунку №4 складала 37227,52 грн. та була узгоджена із страховиком. LED фара, що була встановлена на автомобілі позивача як додаткове обладнання, не входила у передбачену заводом-виробника комплектацію та не була зазначена позивачем у договорі добровільного страхування. Вартість LED фари становила 93230,00 грн., які позивач вважав, що має оплатити страхова компанія, а та в свою чергу це не визнавала та оплатила вартість фари за комплектацією заводу-виробника. Різницю у вартості фар позивач сплатити відмовився, що унеможливило встановлення на автомобілі тієї фари, яку бажав позивач. Крім того, позивач відмовився сплатити на рахунок СТО кошти в розмірі 20000,00 грн., що є франшизою. Автомобіль не потребує проведення ніяких додаткових відновлювальних робіт, окрім як заміни лівої фари та виконання суміжних для цього робіт. З вартості ксенонової фари 37227,52 грн. страхова компанія сплатила лише 17227,60 грн., а залишок у розмірі 20000,02 грн. мав доплатити ОСОБА_1 як франшизу. Через затягування зі сплатою позивачем франшизи у розмірі 20000,00 грн., що вважається простроченням кредитора, станом на дату надання відзиву така фара подорожчала та стала коштувати 46274,76 грн. Крім того, оскільки автомобіль протягом тривалого часу (2 роки) знаходиться у нерухомому стані на території СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , то може мати місце погіршення експлуатаційних якостей та технічного стану, які не є прямими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а виникли внаслідок тривалого простою (погіршення працездатності агрегатів, вузлів, електричних систем автомобіля), про що неодноразово повідомлявся як ОСОБА_1 , так і страхова компанія (т.1 а.с.14-16).
20 квітня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подав зустрічний позов, де вказав, що ремонт автомобіля був завершений у червні 2018 року за винятком заміни лівої фари головного світла, оскільки ОСОБА_1 відмовився сплатити франшизу у розмірі 20000,00 грн. та різницю у вартості фари за комплектацією заводу-виробника та фари, яка була фактично встановлена на автомобілі як додаткове обладнання, яке не покривалось страховою виплатою. ОСОБА_1 ініціював спір зі страховою компанією щодо розміру страхового відшкодування, тому сплатити СТО належні від нього кошти відмовлявся, транспортний засіб з СТО не забирав. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 у зустрічному позові просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 48900,00 грн. як вартість зберігання транспортного засобу на території СТО за період з 01 липня 2018 року по 19 квітня 2021 року (т.1 а.с.30-32).
21 травня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подав заяву про зміну предмета позову та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 48900,00 грн. як вартість зберігання транспортного засобу на території СТО за період з 01 липня 2018 року по 19 квітня 2021 року; зобов`язати ОСОБА_1 забрати (вивезти) з території СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.57).
Позивач ОСОБА_1 вимоги зустрічного позову не визнав, зазначивши у відзиві, що вимога не ґрунтується на законі, розрахунок вартості зберігання автомобіля не містить посилань на підстави, з яких встановлена саме така вартість зберігання. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 визнає, що на автомобілі не встановлена ліва фара, отже ремонт не є завершеним у повному обсязі, тому у ОСОБА_1 відсутній обов`язок щодо вивезення автомобіля з території СТО (т.1 а.с.62-63).
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 надав відповідь на відзив на зустрічний позов (т.1 а.с.71-72).
Третьою особою за первісним та зустрічним позовом АТ «Страхова компанія «АРКС» надано письмові пояснення, за змістом яких вказано наступне. 01 червня 2017 року між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (після зміни АТ «Страхова компанія АРКС») та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка, відповідно до якого страховиком було застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Сторонами погоджено умови виплати страхового відшкодування, яке має бути здійснено «На базі СТО за вибором Страховика». 10 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Страхова компанія «АРКС» з повідомленням про подію, яка відбулася цього дня за участі керованого ним автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Керуючись положеннями Договору, зокрема умовою виплати «На базі СТО за вибором Страховика», страховою компанією заявлений ОСОБА_1 випадок пошкодження автомобіля визнано страховим та здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО за вибором Страховика – СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 . На підставі Рахунку №4 від 15 грудня 2017 року СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та Повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та Заяви на виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 від 12 грудня 2017 року на користь СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , АТ «Страхова компанія «АРКС» 31 січня 2018 року здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 202999,98 грн. шляхом перерахування на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 . При цьому, розрахунок страхового відшкодування здійснено наступним чином: 223000,00 грн. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу згідно Рахунку №4 від 15 грудня 2017 року СТО ФОП ОСОБА_3 ) – 20000,00 грн. (франшиза згідно з пунктом 10.2 Договору) = 202999,98 грн. У зв`язку із необхідністю проведення додаткових робіт з відновлення автомобіля, які не були встановлені на момент формування Рахунку №4 від 15 грудня 2017 року, про що було повідомлено Страховика листами СТО від 14 вересня 2018 року та 03 листопада 2018 року, АТ «Страхова компанія «АРКС» 07 листопада 2018 року на підставі рахунків ФОП ОСОБА_3 №4 від 16 серпня 2018 року та №2 від 04 жовтня 2018 року здійснило доплату страхового відшкодування у розмірі 15372,00 грн. Виходячи з номеру кузова автомобіля та заводської комплектації на ньому встановлена звичайна ксенонова фаза, вартість заміни якої була сплачена АТ «Страхова компанія «АРКС», оскільки LED фара, на встановленні якої наполягає ОСОБА_1 , не входить до заводської комплектації застрахованого транспортного засобу та, відповідно, не застрахована за Договором, тому відшкодовуватись страховиком не повинна. Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза є частиною збитків, що відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Причиною неотримання ОСОБА_1 відновленого транспортного засобу є саме його небажання сплатити вартість франшизи (частини збитку, що не відшкодовується страховиком) та встановити фару, яка застрахована за Договором та була оплачена АТ «Страхова компанія «АРКС». Для завершення СТО ФОП ОСОБА_3 відновлювального ремонту автомобіля до непошкодженого стану, в якому він перебував до ДТП 10 грудня 2017 року необхідно ОСОБА_1 : 1)перерахувати на рахунок СТО франшизу у розмірі 20000,02 грн.; 2)перерахувати 9047,24 грн., що становить різницю між вартістю фари, яка була оплачена страховою компанією (37227,52 грн.) та вартістю фари станом на дату подання пояснень (46274,76 грн.), яка подорожчала у зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 дозволу ФОП ОСОБА_3 на встановлення ксенонової фари та не сплати останнім франшизи; 3)надати дозвіл СТО ФОП ОСОБА_3 на встановлення фари, яка виходячи з комплектації, передбачена заводом-виробника. Лише після отримання коштів у розмірі 29047,26 грн. та дозволу від ОСОБА_1 на встановлення ФОП ОСОБА_6 зможе встановити ліву ксенонову фару на транспортний засіб, виконати суміжні із цим роботи та завершити ремонт транспортного засобу (т.1 а.с.102-109, 141-147).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено; зустрічний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи ОСОБА_3 на відшкодування вартості зберігання транспортного засобу за період з 01 липня 2018 року по 19 квітня 2021 року 25600,00 грн.; зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення прав та інтересів фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 шляхом прийняття (вивезення) транспортного засобу автомобіля марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з території станції технічного обслуговування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ; в задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в сумі 2420,84 грн., на професійну правничу допомогу в сумі 6282,00 грн. (т.1 а.с.175-181).
Висновок суду в частині первісного позову мотивовано ненаданням позивачем доказів на підтвердження неналежного проведення відповідачем робіт з відновлювального ремонту в межах вартості виплаченого страхового відшкодування. Висновок суду в частині зустрічного позову мотивовано тим, що перебування транспортного засобу на території СТО після завершення відновлювального ремонту має наслідком право відповідача на стягнення з позивача вартості перебування транспортного засобу на території відповідача за період з 01 липня 2018 року по 19 квітня 2021 року з розрахунку 25,00 грн. за добу, що становить 25600,00 грн. Розподіл судових витрат проведено з посиланням на положення статті 141 ЦПК України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 березня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог первісного позову ОСОБА_1 ; рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення вимог зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 повністю (т.1 а.с.1-9).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. В частині відмови в задоволенні первісного позову не з`ясовано та не наведено жодної обставини, що спростовує доводи, якими обґрунтовано позовні вимоги ОСОБА_1 , не дано належної правової оцінки таким. Висновок суду в тій частині, що роботи з відновлювального ремонту автомобіля проведено відповідачем в межах вартості виплаченого страхового відшкодування не відповідає обставинам справи. Належні докази щодо надання відповідачем послуг з ремонту автомобіля позивача відсутні, тому надання послуг є недоведеним. Висновок суду про закінчення ремонтних робіт 30 червня 2018 року є хибним. Для відповідача були відсутні перешкоди для встановлення лівої ксенонової фари, так як надані послуги та виконані роботи оплачуються після надання послуг і прийняття виконаних робіт з урахуванням їх відповідності умовам договору (наряд-заказу). Докази надання послуг і прийняття замовником виконаних робіт відсутні. Висновок суду, що встановленню передбаченої комплектуванням звичайної ксенонової фари перешкоджають дії позивача з невиплати суми франшизи не відповідає обставинам справи та ґрунтується на припущенні. Невідповідність проведеного відновлювального ремонту та неналежної виплаченої суми страхового відшкодування не є підставою позову, тому під час розгляду справи позивач не наводив доводів щодо невідповідності проведеного відновлювального ремонту та неналежної виплаченої суми страхового відшкодування, оскільки у нього взагалі відсутня необхідність у наданні таких доводів на підтвердження своїх позовних вимог. Щодо зустрічного позову, то відсутні докази завершення належного відновлювального ремонту автомобіля та виконання відповідачем обов`язків з надання послуг з виконання відновлювального ремонту, відсутні докази того, що оплата робіт з відновлювального ремонту до прийняття виконаних робіт є перешкодою для їх виконання у повному обсязі. Отже, знаходження автомобіля позивача на території СТО відповідача до завершення відновлювального ремонту, який відповідач зобов`язаний виконати, є обґрунтованим та не порушує прав відповідача.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу фізична особа-підприємець ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтриманням власної правової позиції, що викладена в суді першої інстанції (т.2 а.с.69-76).
У письмових поясненнях на апеляційну скаргу АТ «Страхова компанія «АРКС» підтримала власну правову позицію та додатково послалась на судове рішення у справі №521/3110/19 про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до страхової компанії щодо страхового відшкодування (т.2 а.с.110-123, 138-140).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги; залишення без змін рішення суду в частині вимог первісного позову про зобов`язання вчинити певні дії та в частині вимог зустрічного позову про зобов`язання усунути порушення прав та інтересів шляхом прийняття (вивезення) транспортного засобу з території станції технічного обслуговування; скасування рішення в частині вимог зустрічного позов про стягнення грошових коштів на відшкодування вартості зберігання транспортного засобу з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог зустрічного позову; зміну рішення суду в частині розподілу судових витрат з огляду на наступне.
Між акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (після зміни назви акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС») та ОСОБА_1 був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка від 01 червня 2017 року, відповідно до якого Страховиком було застраховано майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Сторонами Договору було погоджено предмет страхування, права та обов`язки Сторін, страхові ризик, випадки, що не є страховими, підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, порядок визначення розміру збитку, умови виплати страхового відшкодування, інше.
За умовами Договору виплата страхового відшкодування підлягала здійсненню «На базі СТО за вибором Страховика» (п.15.1 Договору).
Отже, виходячи з умов Договору, розрахунок розміру страхового відшкодування підлягав здійсненню виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО за вибором Страховика та проведення виплати страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на СТО за вибором Страховика.
10 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Страхова компанія «АРКС» з повідомленням про подію, яка відбулася цього дня за участі керованого ним автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
У грудні 2017 року автомобіль «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , доставлено на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 
15 грудня 2017 року був сформований Рахунок №4, узгоджений з АТ «Страхова компанія «АРКС», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначена рівною 223000,00 грн. 
За положеннями Договору, що містив умову виплати «На базі СТО за вибором Страховика», АТ «Страхова компанія «АРКС» заявлений ОСОБА_1 випадок пошкодження автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано страховим випадком та здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО за вибором Страховика, а саме СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .
На підставі Рахунку №4 від 15 грудня 2017 року СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та Повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, Заяви про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 від 12 грудня 2017 року на користь СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , АТ «Страхова компанія «АРКС» 31 січня 2018 року здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 202999,98 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .
Розрахунок страхового відшкодування здійснено наступним чином: 223000,00 грн. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно Рахунку №4 від 15 грудня 2017 року СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ) – 20000,02 грн. (франшиза згідно з пунктом 10.2 Договору) = 202999,98 грн.
У зв`язку із необхідністю проведення додаткових робіт з відновлення автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які не були встановлені на момент формування рахунку №4 від 15 грудня 2017 року, про що повідомлено Страховика листами СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 14 вересня 2018 року та від 03 листопада 2018 року, АТ «Страхова компанія «АРКС» 07 листопада 2018 року на підставі рахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 №4 від 16 серпня 2018 року та №2 від 04 жовтня 2018 року здійснило доплату страхового відшкодування у розмірі 15372,00 грн.
Таким чином АТ «Страхова компанія «АРКС» було перераховано страхове відшкодування для здійснення відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в загальному розмірі 218371,98 грн., відповідно фізична особа-підприємець ОСОБА_3 прийняв на себе зобов`язання провести комплекс ремонтних робіт щодо відновлення автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до стану, в якому від перебував перед дорожньо-транспортною пригодою. 
Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза є частиною збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20000,02 грн., що рівно франшизі, на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не перерахував. 
ОСОБА_1 деякий час не надавав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 згоду на початок виконання робіт з відновлювального ремонту, так як вів перемовини зі страховою компанією щодо розміру страхового відшкодування, а 12 березня 2018 року забрав автомобіль «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , що в сукупності унеможливило виконання ремонтних робіт.
18 квітня 2018 року ОСОБА_1 доставив автомобіль «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , що підтверджено Актом приймання автомобіля на сервіс від 18 квітня 2018 року згідно Рахунку №4 від 15 грудня 2017 року, підписаним ОСОБА_1 та уповноваженою особою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 майстром СТО ОСОБА_7 . 
За даними фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 роботи з відновлювального ремонту автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактично були завершені у червні 2018 року за винятком заміни лівої фари з причин, що не залежали від виконавця ремонтних робіт.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відсутні докази узгодження фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 із ОСОБА_1 об`єму, переліку, вартості та умов проведення відновлювального ремонту автомобіля, що відсутня необхідність доведення ОСОБА_1 проведення з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 неналежних робіт з відновлювального ремонту тощо безпідставні. 
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст.837 ЦК України).
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення ( а.с.1, 2 ст.612 ЦК України).
У розумінні Глави 61 ЦК України замовником перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 є АТ «Страхова компанія «АРКС», саме АТ «Страхова компанія «АРКС», а не ОСОБА_1 надавались послуги, пов`язані з проведенням відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Відповідно до підпункту 29.12.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка «На базі СТО за вибором Страховика» при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО за вибором Страховика. Страховик гарантує якість ремонту на вибраній ним СТО, а саме зобов`язується за обґрунтованими претензіями Страхувальника відшкодувати витрати, пов`язані з усуненням дефектів внаслідок неякісного ремонту, здійсненого в межах суми виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до пункту 29.13 Договору у випадку виникнення суперечок між Сторонами про причини та розмір збитку (витрат на відновлення ТЗ) кожна зі Сторін має право вимагати проведення незалежної експертизи.
Пунктом 29.15 Договору встановлено, що при пошкодженні транспортного засобу страхове відшкодування перераховується на СТО (відповідно до обраного згідно з пунктом 29.13 Договору варіанту і зазначеного у розділі 15 Договору) для відновлення транспортного засобу. 
АТ «Страхова компанія «АРКС» на виконання Договору добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка, відповідно до якого Страховиком було застраховано майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відповідно до його умов було складено кошторис збитків по відновленню транспортного засобу автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та перераховано грошові кошти на рахунок СТО з метою проведення відновлювального ремонту.
ОСОБА_1 в даному випадку виступає в якості володільця (власника) речі, ремонт якої за замовленням та за кошти АТ «Страхова компанія «АРКС» в розмірі виплаченого страхового відшкодування за виключенням вартості франшизи (частини збитку, що не відшкодовується Страховиком) та витрат, які виникли з вини ОСОБА_1 (подорожчання фари у зв`язку із ненаданням ОСОБА_1 дозволу на встановлення ксенонової фари), мало бути здійснено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог пункту 29.11 Договору добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка кошторис вартості відновлення транспортного засобу складає Страховик і саме Страховик гарантує якість ремонту. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 проводив ремонт виключно в рамках узгодженого та складеного Страховиком кошторису.
Під час проведення ремонту та по його завершенню, зважаючи на те, що замовником ремонту транспортного засобу був не ОСОБА_1 , останній і не мав отримувати, ознайомлюватися та підписувати документи, які підтверджують стадію та об`єм проведеного ремонту, так як замовником та платником коштів за ремонт є АТ «Страхова компанія «АРКС». 
АТ «Страхова компанія «АРКС» не має жодних зауважень до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо ремонту застрахованого транспортного засобу автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
ОСОБА_1 не вказує, які саме роботи оплачені страховою компанією за Рахунком №4 від 15 грудня 2017 року не виконані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , чи які роботи виконані не в повному обсязі (окрім, як заміни лівої фари). 
Відновлювальний ремонт автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 фактично було завершено у червні 2018 року, окрім заміни лівої фари, що не спростовано ОСОБА_1 .
Щодо заміни лівої фари.
Відповідно до пункту 30.2.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка від 01 червня 2017 року випадки, що не є страховими, є знищення (пошкодження) або викрадення додаткового обладнання, якщо страхування цього додаткового обладнання не було окремо обумовлено в розділі 6 Договору.
Згідно Розділу 6 Договору «Застраховане додаткове обладнання (яке не входить до заводської комплектації ТЗ)» - відсутнє.
Додаткове обладнання – обладнання, яке встановлено на транспортний засіб, але не входить в заводську комплектацію транспортного засобу згідно з документацією заводу-виробника чи даних офіційного дилера (автомобільна теле-, аудіо- та радіоапаратура, акустична апаратура, оздоблення салону, чохли на сидіння, годинники, додаткові прилади, декоративні елементи, світлове та сигнальне обладнання, щітки двірників, антени, зовнішній багажник інше), або визнане додатковим обладнанням за згодою сторін договору страхування на підставі огляду транспортного засобу та додаткового обладнання (п.24 Договору).
На автомобілі «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виходячи з комплектації заводу-виробника, передбачено встановлення звичайної ксенонової фари головного світла, вартість якої на момент формування Рахунку №4 складала 37227,52 грн. та була узгоджена АТ «Страхова компанія «АРКС».
LED фара, яка була встановлена на автомобілі «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як додаткове обладнання, не входить до передбаченої заводом-виробником комплектації та не була зазначена позивачем в Договорі добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка від 01 червня 2017 року та в акті огляду транспортного засобу від 01 червня 2017 року, який є невід`ємною частиною заяви на страхування наземного транспорту, тобто не була застрахована відповідно до Договору. 
ОСОБА_1 не надавав згоду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 на встановлення лівої ксенонової фари на автомобіль, так як бажав встановити LED фару з оплатою вартості LED фари 93230,00 грн. страховою компанією. 
АТ «Страхова компанія «АРКС» відмовилась сплачувати різницю вартості лівої LED фари та ксенонової фари, яка становила більш ніж 56000,00 грн., з огляду на що на СТО на автомобіль ліва LED фара не придбавалась та не встановлювалась.
Ліва ксенонова фара на автомобіль також не встановлена, так як:
ОСОБА_1 не перерахував на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 20000,02 грн., що є франшизою, яка була утримана АТ «Страхова компанія АРКС» за договором страхування;
ОСОБА_1 не перерахував на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 9047,24 грн., що є різницею між вартістю ксенонової фари, яка була оплачена страховою компанією (37227,52 грн.) та вартістю ксенонової фари станом на час виникнення спору (46274,76 грн.) яка подорожчала у зв`язку із ненаданням ОСОБА_1 своєчасно дозволу на встановлення ксенонової фари та не сплатою останнім франшизи;
ОСОБА_1 не надав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 дозвіл на встановлення фари, яка передбачена комплектацією заводу виробника (ксенонової фари).
До звернення ОСОБА_1 23 березня 2021 року до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії (виконати ремонт автомобіля) (справа №947/8760/21), ОСОБА_1 первісно у лютому 2019 року звертався до суду з позовом до АТ «Страхова компанія «АРКС» про зобов`язння виконати в натурі умови договору щодо виплати страхового відшкодування (справа №521/3110/19). 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року в справі №521/3110/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. У даній справі судами встановлено, що, зокрема, не здійснення ремонту належного ОСОБА_1 автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді 10 грудня 2017 року та направлення для ремонту на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 викликано виключно діями і бездіяльністю ОСОБА_1 та не пов`язано з АТ «Страхова компанія «АРКС» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , так як останні порушень умов договору страхування та норм чинного законодавства не допустили. 
Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову і зобов`язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 виконати ремонт автомобіля «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та про наявність підстав для задоволення зустрічного позову в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути порушення прав та інтересів фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 шляхом прийняття (вивезення) транспортного засобу автомобіля марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з території станції технічного обслуговування. 
АТ «Страхова компанія «АРКС» на виконання Договору добровільного страхування наземного транспорту №200180а7ка від 01 червня 2017 року за страховим випадком перерахувала на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошові кошти страхового відшкодування в загальному розмірі 218371,98 грн. (недостатність даної суми страхового відшкодування для проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу не встановлена, судовим рішенням у справі №521/3110/19 ОСОБА_1 у збільшенні суми страхового відшкодування відмовлено). Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 виконав роботи з відновлювального ремонту, замовником яких є АТ «Страхова компанія «АРКС», окрім заміни лівої ксенонової фари з незалежних від виконавця ремонтних робіт причин ( ОСОБА_1 не надав згоду на встановлення ксенонової фари, як то передбачено комплектацією заводу-виробника, не здійснив перерахунок на СТО коштів франшизи, не провів доплату різниці у вартості фари тощо). 
Перебування транспортного засобу на території СТО з червня 2018 року (п`ять років) при тому, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 виконав оплачені роботи з відновлювального ремонту у червні 2018 року (зобов`язувати виконувати ремонті роботи, що не оплачені, підстави відсутні) є поза межами розумного.
Поряд з цим, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на відшкодування вартості зберігання транспортного засобу на СТО не є правильним, так як з правовідносин, що виникли, не випливає ні обов`язку ОСОБА_1 сплачувати за зберігання транспортного засобу на СТО, ні обов`язку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 зберігати транспортний засіб після завершення ним виконання ремонтних робіт, що були оплачені. 
Часткове задоволення позовних вимог зустрічного позову має наслідком зміну рішення суду в частині розподілу судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. 

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1,2 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року в частині зустрічних позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про зобов`язання ОСОБА_1 усунути порушення прав та інтересів фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 шляхом прийняття (вивезення) транспортного засобу автомобіля марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з території станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_3 – залишити без змін. 
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року в частині зустрічних позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення грошових коштів на відшкодування вартості зберігання транспортного засобу – скасувати.
В задоволенні зустрічних позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення грошових коштів на відшкодування вартості зберігання транспортного засобу – відмовити. 
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року в частині розподілу судових витрат – змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) витрати на сплату судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 12 січня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева 

Є.С.Сєвєрова