ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
27 березня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/4989/23	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року (суддя Семененко М.О.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними положень акту індивідуальної дії, акту індивідуальної дії в цілому, визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання скасувати наказ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 щодо призначення службового розслідування з приводу виконання 11 червня 2023 року майором ОСОБА_4 обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння та нетверезому стані;
- визнати протиправним та скасувати в цілому наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №1142 «Про призначення службового розслідування»;
- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 щодо зазначення в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №1142 «Про призначення службового розслідування» відомостей про «факт виконання командиром 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону майором ОСОБА_1 обов`язків військової служби у нетверезому стан» та «за фактом виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння»;
- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 в частині включення до складу комісії, якій доручено проведення службового розслідування згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №1142, голову комісії полковника ОСОБА_5 , члена комісії підполковника ОСОБА_6 та члена комісії майора ОСОБА_7 .
- визнати протиправними та скасувати окремі положення акту індивідуальної дії, а саме п.2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №1142, в частині включення до складу комісії, якій доручено проведення службового розслідування: голову комісії полковника ОСОБА_5 , члена комісії підполковника ОСОБА_6 та члена комісії майора ОСОБА_7 ;
- визнати протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 в частині не включення до складу комісії, якій доручено проведення службового розслідування згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №1142, підполковника ОСОБА_8 , як безпосереднього командира майора ОСОБА_9 ;
- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 щодо усунення майора ОСОБА_9 від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення за його результатами, згідно п.4 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №1142;
- визнати протиправними та скасувати окремі положення акту індивідуальної дії, а саме в цілому п.4 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №1142, щодо усунення майора ОСОБА_9 від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення за його результатами;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пропорційно до неправомірних дій кожного із співвідповідачів, у загальному розмірі 21 000,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката на стадії розгляду справи в апеляційному суді у розмірі 9000,00 грн., пропорційно до встановлених судом неправомірних дій кожного із співвідповідачів.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, судом не було враховано, що місце мав лише факт відмови позивача від медичного огляду, а позивач був відстороненим від виконання службових обов`язків  для створення підстав для невиплати позивачу премії та додаткової винагороди. Суд не врахував постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2023 року у справі №336/6357/23. Також зазначено про відсутність підстав для призначення службового розслідування та про протиправність формування дисциплінарної комісії. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, на момент виникнення спірних правовідносин, майор ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді командира 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону.
11.06.2023 заступником командира ВЧ НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення – начальником відділення полковником ОСОБА_5 складено рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 (зареєстрований за №10492 від 11.06.2023), в якому зазначено, що 11.06.2023 о 17:40 під час перевірки 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону в розташуванні особового складу батареї був виявлений командир 1 мінометної батареї майор ОСОБА_1 , який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння з характерними ознаками – стійкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, млявість мови, гіперемія шкірного покрову обличчя, зухвалість поведінки. Майору ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів у медичній роті ВЧ НОМЕР_1 . Майор ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд. Також зазначено, що оскільки на 1 мінометну батарею 1 покладено бойові завдання, враховуючи, що майор ОСОБА_10 не здатний в такому стані командувати підрозділом, за таких обставин був усунутий від виконання службових обов`язків з причини перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння, відмови від проходження медичного огляду. Прийняте рішення доведено майору ОСОБА_11 . З огляду на непередбачуваність поведінки військовослужбовця, його неспроможність керувати особовим складом, виконувати бойові завдання, існування реального ризику настання тяжких наслідків внаслідок перебування його як командира підрозділу у стані алкогольного сп`яніння, майор ОСОБА_10 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 та переданий його представникам. У зв`язку з викладеним, просив командира ВЧ НОМЕР_1 призначити службове розслідування за фактом виконання майором ОСОБА_1 обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах ведення військовою частиною бойових дій.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.06.2023 №1142, відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту, Порядку №608, на підставі рапорту заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення – начальника відділення полковника ОСОБА_5 вх. №10492 від 11.06.2023 про факт виконання командиром 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону майором ОСОБА_1 обов`язків військової служби у нетверезому стані, наказано провести службове розслідування стосовно командира 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону майора ОСОБА_1 за фактом виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню та встановлення ступеня вини військовослужбовця.
Пунктом 2 наказу від 12.06.2023 №1142 проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голова комісії заступник командира ВЧ НОМЕР_1 з морально – психологічного забезпечення – начальником відділення полковник ОСОБА_12 , члени комісії: старший офіцер відділення морально – психологічного забезпечення підполковник ОСОБА_13 , заступник командира 1 механізованого батальйону з морально – психологічного забезпечення майор ОСОБА_14 .
Пунктом 4 наказу від 12.06.2023 №1142 наказано, у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків майором ОСОБА_1 , що створило загрозу настання тяжких наслідків, усунути майора ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків командира 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону на час проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення за його результатами.
Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачами правомірність дій було доведено.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Статут внутрішньої служби визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах 
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 13 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому (стаття 49 Статуту внутрішньої служби).
Статтею 241 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Абзацом 7 статті 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтею 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення…
..Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначені Порядком №608.
Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння) (п. 3 розділу ІІ Порядку №608).
Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Суд першої інстанції вірно зазначив, що військовослужбовці зобов`язані неухильно дотримуватись військової дисципліни, яка, крім іншого, забороняє військовослужбовцям вживання спиртних напоїв під час виконання обов`язків військової служби. При цьому, за неналежне виконання службових обов`язків військовослужбовець може бути притягнений у встановленому порядку до дисциплінарної відповідальності.
Також вірно судом першої інстанції було враховано, що службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.
З урахуванням п. 3 розділу ІІІ Порядку № 608 у наказі про призначення службового розслідування зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Як було встановлено судом першої інстанції, за змістом наказу від 12.06.2023 №1142, підставою для призначення службового розслідування вказано рапорт заступника командира ВЧ НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення – начальнику відділення полковника ОСОБА_12 , в якому повідомлено про факт виконання позивачем обов`язків військової служби у нетверезому стані.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи, що заборона вживання спиртних напоїв під час виконання обов`язків військової служби охоплюється поняттям службової дисципліни, то призначення службового розслідування за фактом виконання позивачем обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння є цілком правомірним.
Також судом першої інстанції вірно зазначено, що при прийнятті рішення про призначення службового розслідування, начальник військової частини не вирішує на перед доведеність фактів та обставин, які послугували підставою для його призначення, а зазначає лише про їх наявність, оскільки саме для уточнення причин та установлення обставин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, на ступеня вини військовослужбовця призначається службове розслідування. 
Суд першої інстанції також вірно врахував, що суд не може надавати оцінку обставинам, які послугували підставою для призначення службового розслідування, визначені в рапорті заступника командира ВЧ НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення – начальнику відділення полковника ОСОБА_12 , а також обставинам, які на думку позивача спростовують викладені у рапорті факти, зокрема, вказані ним відомості про перебування у стресовому стані через задіяння в активних бойових діях.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені обставини досліджуються та оцінюються уповноваженими особами саме під час проведення службового розслідування.
Колегія суддів погоджується з висновками суджу першої інстанції, що дії командира ВЧ НОМЕР_1 щодо призначення службового розслідування наказом від 12.06.2023 №1142 та зазначення в такому наказі про факти, які послугували підставою для його призначення, зокрема, про факт виконання позивачем обов`язків військової служби у нетверезому стані, факт виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, є правомірними.
Щодо складу комісії для проведення службового розслідування.
Відповідно до статті 85 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Наведені положення кореспондують приписам пунктів 5, 8, 12 розділу ІІІ Порядку №608, за змістом яких службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про зацікавленість членів комісії у результатах проведення службової перевірки, також щодо їх упередженого ставлення до позивача. 
Суд першої інстанції також вірно зазначив, що факт звернення позивача до правоохоронних органів щодо встановлення факту вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 не є достатнім доказом зацікавленості членів комісії з проведення службового розслідування в його результатах.
Вірно суд першої інстанції взяв до уваги і те, що під час службового розслідування військовослужбовець наділений правом висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять (абзац 8 пункту 3 розділу 4 Порядку №608). 
Вірними є висновки суду першої інстанції, що такі зауваження вирішуються під час службового розслідування, але самі по собі не створюють підстав для висновку про порушення командиром ВЧ НОМЕР_1 порядку визначення комісії для проведення службового розслідування за фактом порушення позивачем військової дисципліни.
Вимога законодавства щодо участі безпосереднього начальника військовослужбовця у розслідуванні не передбачає його обов`язкового включення до складу відповідної комісії. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність порушення прав позивача в діях чи бездіяльності командира ВЧ НОМЕР_1 при формуванні складу комісії для проведення службового розслідування, визначеного в наказі від 12.006.2023 №1142 та про відсутність підстав для скасування даного наказу в частині включення до складу комісії, якій доручено проведення службового розслідування: голову комісії полковника ОСОБА_5 , члена комісії підполковника ОСОБА_6 та члена комісії майора ОСОБА_7 . 
Щодо усунення позивача від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення за його результатами.
Відповідно до ст. 47 Дисциплінарного статуту невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків, що призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків або створило загрозу настанню таких наслідків, є підставою для усунення такого військовослужбовця від виконання службових обов`язків.
Рішення про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків приймається прямим командиром (начальником).
Про цей факт видається у триденний строк із дня прийняття посадовою особою такого рішення письмовий наказ про проведення службового розслідування.
Тривалість усунення від виконання службових обов`язків не повинна перевищувати тривалості службового розслідування та часу, необхідного для прийняття командиром (начальником) відповідного рішення за результатами такого розслідування.
Наказ про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків скасовується, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердилися або прийнято рішення про притягнення військовослужбовця, який вчинив правопорушення, до дисциплінарної відповідальності.
У разі відмови або ухилення від обов`язкового медичного огляду, а також появи на службі у стані сп`яніння усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків може здійснити безпосередній або прямий начальник, про що негайно доповідається в порядку підпорядкованості із зазначенням причин і обставин усунення.
Командир (начальник), який усунув підлеглого від виконання службових обов`язків без достатніх підстав, несе за це відповідальність.
Колегія суддів таким чином погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова або ухилення від обов`язкового медичного огляду, а також поява на службі у стані сп`яніння визнані самостійною та достатньо підставою для усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків. 
Рішення про усунення позивача від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування прийнято в межах норм Дисциплінарного статуту.
Отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції вірно не врахував постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2023 у справі №336/6357/23, якою закрито провадження про адміністративне порушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки на момент винесення оскаржуваного наказу та вчинення оскаржуваних дій (бездіяльності) вказане судове рішення не було прийнято. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що зміст такого судового рішення може мати вплив на зміст спірних правовідносин щодо результатів проведення службового розслідування, а не для наявності  підстав для його призначення, які були наявними на час призначення службового розслідування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  про відсутність підстав для скасування наказу від 12.06.2023 №1142.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними положень акту індивідуальної дії, акту індивідуальної дії в цілому, визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання скасувати наказ залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 27 березня 2024 року.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш