ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2024 р.      м. Львів         Справа №914/2347/23
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:
Головуючий суддя                                                                       І.Б. Малех
Судді                                                                                          О.С.Скрипчук
          Б.Д. Плотніцький 
секретар судового засідання          Д.Т. Залуцький 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , б/н від 12.12.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/3815/23 від 15.12.2023)
на рішення   Господарського суду Львівської області від 13 листопада 2023 року (суддя Горецька З.В., повний текст рішення складено 20.11.2023, м. Львів)
у справі № 914/2347/23
за позовом    ОСОБА_1 , м. Львів
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія - НЛ», м. Львів
про   визнання протиправним та скасування рішення,
за участю представників:
від позивача (скаржника): Пащук А.І.;
від відповідача:   голова правління Дзічковський І.Є.;
ВСТАНОВИВ:
В липні 2023 року (через поштове відділення зв`язку) на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія - НЛ» про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів ОСББ «Надія-НЛ» від 28.07.2020, щодо встановлення з 01 серпня 2020 по липень 2021 року включно додаткових обов`язкових щомісячних внесків з кожної квартири у розмірі 1800,00 грн (протокол № 2).
Позовні вимоги обґрунтовані прийняттям відповідачем дискримінаційного рішення, оскільки не дотримано принципу «справедливої рівноваги», тому рішення створило надмірний майновий тягар та спричинило негативні майнові наслідки для позивача без об`єктивного і розумного обґрунтування, так, як на мешканців будинку з 28.07.2020 покладено обов`язок з оплати внесків в розмірі 1800,00 грн, однак не враховано те, що кожен співвласник володіє квартирами різної площі.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 13 листопада 2023 року у справі № 914/2347/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
При прийнятті рішення, суд встановив відсутність дискримінаційних дій      під час зборів учасників      ОСББ «Надія - НЛ», які відбулись 28.07.2020, оскільки можливість встановлювати інший порядок      голосування      на зборах та прийняття рішень визначено у п. 8 розділу III Статуту ОСББ «Надія-НЛ»,      який розроблений на підставі Типового Статуту ОСББ та затверджений   наказом      Мінрегіону      від      23.09.2015 за № 238, який є чинним, відтак, відповідно до п. 11 розділу         Статуту      ОСББ «Надія-НЛ» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для  всіх співвласників. 
Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
1)          суд першої інстанції здійснив помилкове тлумачення припису частини 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (Закон № 417-VІІІ) безвідносно до припису частини 2 статті 7 цього ж Закону та частини 1 статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (Закон № 2866-ІІІ);
2)          при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність непрямої дискримінації позивача, так, як на думку позивача, в даному випадку, оскаржуваним рішенням не спростовано факт непрямої дискримінації оскарженим рішенням по відношенню до тих співвласників будинку, які володіють приміщеннями, площа яких є меншою у співвідношенні з іншими співвласниками, а тому рішенням ОСББ не було дотримано принципу «справедливої рівноваги»;
3)          судова практика, на яку покликався позивач у позовній заяві є тотожною до даної справи, однак, суд першої інстанції не взяв до уваги наведені позивачем позиції судів, аргументуючи це тим, що обставини в даних рішеннях не є тотожними даній справі, однак, в той же час, у своєму рішенні суд першої інстанції покликається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі №910/6471/18, провадження № 12-111гс19, у якій позивачем є юридична особа (ТОВ «Юнайтед Форест»), а позовні вимога стосуються встановлення рішенням загальних зборів ОСББ різних розмірів внесків співвласників на утримання та обслуговування будинку для власників житлових та нежитлових приміщень. Тобто, обставини справи, склад учасників справи, на яку посилається суд першої інстанції, є абсолютно не тотожними даній справі.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує доводи позивача з тих підстав, що позивач на момент прийняття рішення загальних зборів ОСББ не була учасницею ОСББ, а тому, на думку відповідача, право на звернення до суду з позовом, щодо недійсності рішення загальних зборів мають тільки співвласники цього будинку, які були учасниками на момент прийняття такого рішення.
Разом з тим, відповідач стверджує, що у п. 40 Постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 466/4930/19 зроблений висновок, сама по собі незгода із рішеннями, за які проголосувала більшість співвласників не є підставою для визнання їх недійсними. Та тим більше на момент прийняття рішення співвласниками позивач не була учасником ОСББ.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20 грудня 2023 року (головуючий суддя Малех І.Б.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , б/н від 12.12.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/3815/23 від 15.12.2023) на рішення   Господарського суду Львівської області від 13 листопада 2023 року у справі № 914/2347/23, залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст. 258 ГПК України.
З підстав зазначених в ухвалі суду від 08 січня 2024 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Скрипчук О.С., Плотніцький Б.Д.) апелянту поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за наведеною вище апеляційною скаргою.
Ухвалою суду від 24.01.2024 розгляд справи призначено на 20.02.2024
З підстав зазначених в ухвалі суду від 20.02.2024 судове засідання по дані справі призначено на 12.03.2024.
Представник позивача в судове засідання прибув, доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Від відповідача прибув голова правління ОСББ, проти апеляційної скарги заперечив з підстав зазначених у відзиві, просив судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом на апеляційну скаргу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 18.07.2008 зареєстровано в ЄДРПОУ юридичну      особу      -      ОСББ      «Надія-НЛ» на підставі Установчих зборів співвласників будинку АДРЕСА_1 , які проведені 01.07.2008 року, з метою утворення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
З 22 січня 2019 року головою правління ОСББ «Надія-НЛ» обрано Дзічковського  І.Є.
Судами встановлено, що вищезазначений багатоквартирний будинок розташований в межах буферної зони      історичного ареалу м. Львова,      збудований у серпні 1907 року, в липні 1990 року внесений до реєстру об`єктів культурної спадщини місцевого значення (охоронний № 5010-Лв згідно рішення Львівського облвиконкому № 227 від 17.07.1990 року).
Діюча редакція Статуту ОСББ «Надія-НЛ» затверджена загальними зборами співвласників будинку від 23.01.2016 та зареєстрована Управлінням державної реєстрації      Головного територіального управління юстиції у Львівській області 03.02.2016.
На виконання приписів охоронного законодавства України, ОСББ «Надія-НЛ» 17      липня 2013 року уклало Охоронний      договір № 106-л-13 на пам`ятку культурної спадщини      з Департаментом з питань культури, охорони культурної спадщини та культурних      цінностей      Львівської      обласної державної адміністрації.
Також, на забезпечення дотримання чинного законодавства у сфері охорони культурної спадщини та відповідно до п. 1 розділу IV Статуту ОСББ «Надія-НЛ», за рішенням      загальних зборів в об`єднанні створені ремонтний та      резервний фонди (Протокол № 1 від      20.01.2009      року), кошти яких спрямовуються      на      цілі, визначені загальними      зборами.   
Актом технічного стану пам`ятки від 16.07.2013 встановлено, що загальний стан      будинку    АДРЕСА_1 є незадовільним.
На виконання статутних обов`язків загальними зборами було прийняте рішення щодо фінансування розробки науково-проектної документації «Реставраційні роботи      житлового      будинку по АДРЕСА_1 » для      подальшого виконання ремонтно-реставраційних робіт в будинку у відповідності до норм охоронного законодавства.
Науково-проектна документація пройшла відповідну експертизу та на її підставі було отримано Дозвіл на проведення робіт від Державної будівельної інспекції (далі - ДАБІ, м. Київ). В подальшому всі ремонтно-реставраційні роботи виконуються у відповідності до цієї документації.
Рішенням загальних зборів ОСББ «Надія-НЛ», оформленим протоколом № 2 від 28 липня 2020 року, враховуючи нагальну потребу у проведенні робіт по реставрації сходинок фойє та по відновленню опорядження під`їздів, встановлено з 01 серпня 2020 року по липень 2021 року включно додаткові обов`язкові щомісячні внески з кожної квартири в розмірі 1800 грн.
З протоколу загальних зборів № 2 від 28.07.2020 вбачається, що у будинку на момент проведення зборів було 12 співвласників. На зборах були присутні 10 співвласників, загальна площа квартир, які є у їх власності (469,5 м2), становить 89,4 % голосів усіх співвласників будинку. У голосуванні приймали участь дев`ять співвласників, які проголосували «за». Власниця      квартири    АДРЕСА_2       не      змогла      визначитися,      тому      її      голос      не      був      врахований.
Попередній співвласник будинку ОСОБА_2 (батько позивачки)   помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно      Інформаційної      довідки      ДРРПНМ      від      14.05.2020      за      №209005835,      останній   набув      право      власності      на      квартиру 12.11.2008.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 265280046 від 09 липня 2021 року позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 червня 2021 року набула право власності на Квартиру АДРЕСА_3 .
Відповідно до Договору купівлі-продажу від 14.02.2022, квартира АДРЕСА_4 (далі - Квартира) була відчужена на користь    ОСОБА_3 .
З рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.07.2023, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 02.11.2023 вбачається, що позовні вимоги ОСББ «Надія-НЛ» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по внесках на відновлення опорядження під`їздів будинку згідно рішення загальних зборів від 28.07.2020 в розмірі 21600,00 грн - додаткові обов`язкові щомісячні внески з кожної квартири в розмірі 1800 грн за весь період з 01 серпня 2020 року по липень 2021 року.
Натомість позивач вважає, що прийняте рішення загальних зборів ОСББ «Надія-НЛ», яке оформлене протоколом № 2 від 28 липня 2020 року є дискримінаційним, оскільки при його прийнятті не дотримано принципу «справедливої рівноваги», тому рішення створило надмірний майновий тягар та спричинило негативні майнові наслідки для позивача без об`єктивного і розумного обґрунтування, так, як на мешканців будинку з 28.07.2020 покладено обов`язок з оплати внесків в розмірі 1800,00 грн, однак не враховано те, що кожен співвласник володіє квартирами різної площі, що і слугувало підставою для звернення з відповідними позовними вимогами до суду.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Матеріалами справи встановлено, що позивач на момент прийняття рішення загальними зборами ОСББ, яке оформлене протоколом № 2 від 28.07.2020, не був власником квартири АДРЕСА_3 , оскільки, попередній співвласник будинку ОСОБА_2 (батько позивачки), який набув право власності на квартиру 12.11.2008, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.06.2021 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач набув право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 14,2 кв.м., тобто після прийняття рішення загальними зборами ОСББ.
З рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.07.2023, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 02.11.2023 вбачається, що позовні вимоги ОСББ «Надія-НЛ» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по внесках на відновлення опорядження під`їздів будинку згідно рішення загальних зборів від 28.07.2020 в розмірі 21600,00 грн - додаткові обов`язкові щомісячні внески з кожної квартири в розмірі 1800 грн за весь період з 01 серпня 2020 року по липень 2021 року.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Враховуючи вище встановлені обставини судова колегія приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з відповідними позовними вимогами, оскільки, прийняте рішення загальними зборами ОСББ, яке оформлене протоколом № 2 від 28.07.2020, впливає на права та обов`язки позивача, так, як останній вважає, що таке рішення створило надмірний майновий тягар та спричинило негативні майнові наслідки для позивача без врахування того, що кожен співвласник володіє квартирами різної площі.
Слід зазначити, що правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено  Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону основною метою створення об`єднання є забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. А за частиною четвертою статті 4 цього Закону діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Загальні збори співвласників є вищим органом управління об`єднання, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (стаття 10 Закону).
Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах.
Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Права та обов`язки співвласника (тобто власника квартир та/або нежитлових приміщень) врегульовані статтями 14 та 15 Закону. 
Водночас статті 16-18 Закону окремо визначають права та обов`язки об`єднання співвласників, яке набуває і здійснює їх через свої органи в силу положень статті 92 ЦК України про цивільну дієздатність юридичної особи.
Так, об`єднання має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, які за статтею 21 Закону належать до коштів об`єднання, та зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.
Об`єднання забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.
Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.
Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.
Статтею 20 Закону врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.
Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.
Статтею 13 Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; санітарно-технічне обслуговування; обслуговування внутрішньобудинкових мереж; утримання ліфтів; освітлення місць загального користування; поточний ремонт; вивезення побутових відходів тощо.
Відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869, тариф на ці послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України. Перелік послуг за кожним будинком погоджується у договорі на надання цих послуг, який укладається між споживачами та підприємством, організацією тощо, які надають ці послуги.
Отже, законодавство, яке регулює порядок забезпечення співвласниками багатоквартирного будинку утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (управління багатоквартирним будинком), передбачає, що внески і платежі на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна є складовою частиною внесків та платежів співвласників як витрат на управління багатоквартирним будинком.
Як уже було зазначено вище, 28.07.2020 співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , проведено загальні збори, якими прийнято рішення, оформлене Протоколом № 2, встановити з 01 серпня 2020 року по липень 2021 року включно додаткові обов`язкові щомісячні внески з кожної квартири в розмірі 1800 грн, для нагальної потреби у проведенні робіт по реставрації сходинок фойє та по відновленню опорядження під`їздів.
Слід зазначити, що можливість встановлювати інший порядок      голосування      на зборах та прийняття рішень визначено у п. 8 розділу III Статуту ОСББ «Надія-НЛ,      який розроблений на підставі Типового Статуту ОСББ та затверджений   наказом Мінрегіону      від  23.09.2015 за № 238, який є чинним.
Всього за прийняття рішення      про      встановлення      1      серпня      2020 року      по липень      2021      року      включно      додаткових      обов`язкових      щомісячних      внесків з      кожної квартири      у      розмірі      1800      грн      проголосувало      9 співвласник      у яких у власності є квартири      загальною      площею 385,6 кв. м, що відповідає 75% голосів усіх співвласників будинку проти необхідних 66 %.
Таке рішення співвласників будинку ґрунтується на положенні п. 8 розділу III Статуту ОСББ «Надія-НЛ», в якому, зокрема, визначено, що загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі № 910/6471/18, провадження № 12-111гс19.
Відповідно до п. 11 розділу         Статуту      ОСББ «Надія-НЛ» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для      всіх співвласників.
Пунктом 2 розділу V Статуту ОСББ «Надія-НЛ» встановлені обов`язки співвласника      будинку, зокрема,      він      зобов`язаний      виконувапати рішення статутних органів, прийняті      у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Відповідачем долучено до матеріалів докази на підтвердження виконання робіт за внески співвласників.
Разом з тим, відповідно до п.2 розділу ІІІ Статуту ОСББ «Надія-НЛ» до виключної компетенції загальних зборів зокрема належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Пунктом 2 Розділу 4 вищевказаного Статуту передбачено, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів, у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників.
Відповідно до п.2 розділу 5 Статуту ОСББ «Надія-НЛ» співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Порядок денний зборів затверджується загальними зборами, питання якого обов`язково      розглядаються,      а      розгляд      їх      відображається      у      протоколі      зборів.
Відповідно до п. 8 розділу III Статуту ОСББ «Надія-НЛ» рішення на загальних зборах приймаються шляхом відкритого поіменного голосування.
Рішення      вважається      прийнятим,      якщо      за      нього      проголосували      співвласники (їхні      представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників.
Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним      та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний      ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається      прийнятим,      якщо      за      нього      проголосувало      не      менш      як      дві      третини загальної      кількості      усіх      співвласників,      а      в разі якщо с      путом      не      передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів.
З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Рішення загальних зборів викладається письмово та засвідчується особистим підписом      кожного,      хто      проголосував,      із      зазначенням      результату      його      голосування («за» чи «проти»).
Під час розгляду п. 2 порядку денного зборів, присутні на зборах співвласники будинку скористалися своїм правом щодо встановлення іншого порядку голосування на зборах щодо      встановлення з 1 серпня 2020 року по липень 2021 року включно      додаткових   обов`язкових      щомісячних      внесків      з      кожної квартири      у      розмірі 1 800 грн. та прийняли відповідне рішення.
Додаткові внески були встановлені з метою фінансування ремонтно-реставраційних робіт в будинку у відповідності до норм охоронного законодавства,      на      ремонт      якого      на      завдання      Об`єднання      розроблено науково - проєктну документацію та отримано дозвіл на ведення будівельних робіт.
З урахуванням вищенаведених обставин вбачається, що визначення порядку оплати, переліку та розміру внесків та платежів співвласників будинку відноситься виключно до компетенції загальних зборів співвласників згідно з положенням частини 9 статті 10 закону № 2866, частини 2 статті 12 закону №417 та законодавчо встановленим порядком голосування на зборах співвласників багатоквартирного будинку».
Отже, матеріалами справи не доведено, що по відношенню до позивача рішенням загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , були здійснені будь-які обмеження, а іншим власникам житлових приміщень надані несправедливі переваги за рахунок позивача.
Враховуючи наведене, за відсутності відповідного нормативного застереження щодо встановлення однакового розміру внесків для власників квартир та нежитлових приміщень, рішення загальних зборів ОСББ «Надія-НЛ» від 28.07.2020, оформлене Протоколом № 2, не можна вважати прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, відповідно у задоволенні позову в частині його скасування, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Щодо доводів скаржника про дискримінаційний характер рішення слід зазначити, що статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою.
За змістом статті 1 Закону України від 6 вересня 2012 року № 5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними; непряма дискримінація- це ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Разом із тим не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.
Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників будинку відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників відповідно до положень частини дев`ятої статті 10 Закону № 2866-III, частини другої статті 12 Закону № 417-VIII та згідно із законодавчо встановленим порядком голосування на зборах об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Аналогічну позицію висвітлено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 р. у справі  № 910/6471/18.
Судова колегія звертає увагу на те, що ОСББ є неприбутковою організацією, яка, на відміну від господарських товариств, під час проведення зборів, зокрема шляхом письмового опитування, як правило, не користується кваліфікованою правовою допомогою, через що можливими є незначні процедурні помилки в організації та проведенні зборів, які не повинні слугувати підставою для скасування рішень ОСББ з питань спільного управління майном.
З вищенаведеного слідує, що позивачем не доведено перед судом порушення його прав чи законних інтересів відповідачем, за захистом яких позивач звернувся до суду з даним позовом, а тому не довів наявність визначених законом підстав для скасування прийнятого рішення загальними зборами ОСББ, яке оформлене протоколом № 2 від 28.07.2020.
Слід зазначити, що одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони та, водночас, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує, оскільки така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (правова позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними, та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), де вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). 
Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -     
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , б/н від 12.12.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/3815/23 від 15.12.2023) залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 13 листопада 2023 року у справі № 914/2347/23 залишити без змін.
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги - покласти на ОСОБА_1 .
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.
5.          Матеріали справи № 914/2347/23 повернути в Господарський суд Львівської області.  

Повний текст постанови складено та підписано 25.03.2024.

Головуючий суддя                                                            І.Б. Малех 

Суддя                                                                                О.С. Скрипчук

Суддя                                                                                Б.Д. Плотніцький