Справа № 145/1252/20
Провадження № 22-ц/801/397/2024
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,
з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ратушняка І. О. в залі суду в смт Тиврів Вінницької області, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення,
за заявою представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі № 145/1252/20 за позовом ОСОБА_2  до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
встановив:
Короткий зміст вимог 
У серпні 2020 року  ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича.
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2  задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 11650, вчинений 18.08.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 153 291 грн 57 коп. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1261 грн 20 коп.
Представник позивача ОСОБА_1 12 жовтня 2023 засобами поштового зв`язку подав заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, додавши акт виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 08.07.2020, додаткову угоду №1 до вказаного договору та квитанцію до прибуткового касового ордеру №2-8/2020. Заяву мотивовано тим, що у позовній заяві зазначено орієнтовний перелік судових витрат і вказано, що позивач планує понести судові витрати в розмірі 20 000 грн, які він просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Додатковим рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року доповнено рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року у справі № 145/1252/20 наступним:
стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Ухвалюючи додаткове рішення щодо стягнення з AT КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 20 000,00 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часам, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягам наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні не відповідають обставинам справи.
За наслідками розгляду апеляційної скарги просить скасувати додаткове рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року в повному обсязі та заяву представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Хейніса О. Г. залишити без задоволення та/або без розгляду.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2024 року справу призначено до розгляду 12 березня 2024 року о 11 год. 30 хв.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що розмір витрат, заявлених до відшкодування є неспівмірним зі складністю справи.
Зауважує, що суд першої інстанції не надав оцінки клопотанню АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в справі № 145/1252/20, а також такому факту, що той обсяг проведеної роботи адвокатом, а саме кількості судових засідань, їх тривалість, складність справи, складення процесуальних документів, які наявні в матеріалах справи не вартують тих грошових коштів, що задоволено оскаржуваним рішенням суду та підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк».
Зазначає, що в порушення приписів частини третьої статті 137 ЦПК України позивач для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат не подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оскільки належні та допустимі докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу відсутні у матеріалах справи, скаржник вважає помилковими висновки суду про доведеність цих вимог і наявність підстав для їх відшкодування.
Враховуючи вищевикладене та недоведеність позивачем фактичності та неминучості вказаних витрат, а також обґрунтованості їх розміру, вказує, що позивач не має право на компенсацію судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно з вимогами частини другої статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Стягайло О. П. в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив додаткове рішення суду залишити без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону в повному обсязі не відповідає.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У частині третій статті 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено таке: «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».
Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі N 904/4507/18.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 174 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.
Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Такий підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованій у справах №826/1216/16 від 27.06.2018, №755/9215/15-ц від 19.02.2020, №910/12876/19 від 07.07.2021, №753/15687/15-ц від 14.11.2018, №753/15683/15 від 26.09.2018, №910/3929/18 від 18.06.2019.
Представник позивача на підтвердження понесених витрат надав суду акт виконаних робіт (наданих послуг) від 10.10.2023, квитанції до прибуткового касового ордеру №2-8/2020 від 05.07.2020 на суму 4 500 грн, №07-3/08/2020 від 07.08.2023 на суму 15 500 грн (т. 1 а.с.150,157,171).
З матеріалів справи встановлено, що у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат б/н від 17.08.2020 наявні неточності стосовно вартості наданих послуг, а саме: 4 000,00 (три тисячі) грн (за написання позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви), 6 000,00 (п`ять тисяч) грн (представництво інтересів в суді першої інстанції) та разом: 10 000,00 (десять тисяч) грн. (т.1 а.с.10-11).
Вже у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, зазначений у заяві від 10.10.2023 року вказані інші розміри вартості наданих послуг, а саме: 15 000,00 грн (за написання позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви), 3 000,00 грн (за написання заяви про забезпечення позову), 1000,00 грн (вивчення документів, поданих для написання позовної заяви), 1000,00 грн (представництво інтересів в суді першої інстанції) (т.1 а.с.148).
В Акті виконаних робіт (наданих послуг) від 10.10.2023 року вказано, що послуги надані «відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги від 27 квітня 2023 року», проте договір від 27.04.2023 року у матеріалах справи відсутній (т.1 а.с.150).
Також в Акті виконаних робіт (наданих послуг) від 10.10.2023 року розмір вартості послуг 20 000,00 грн вказаний як «підготовка та написання позовної заяви, так і представництво інтересів в суді першої інстанції», проте за яку кількість судових засідань — відомості відсутні (т.1 а.с.150).
Як вбачається з додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги від 08 липня 2020 року, а саме п. 2, сторони домовилися, що вартість послуг (гонорар) адвоката за надання послуг, передбачених п. 1 даної додаткової угоди становить 20 000,00 грн (фіксований розмір) (т. 1 а.с.156). 
Водночас, за змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи вищевикладене та недоведеність позивачем фактичності та неминучості вказаних витрат, а також обґрунтованості їх розміру, позивач не має право на компенсацію судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), Верховного Суду в постановах від 15.04.2020 року по справі №199/3 93 9/18-ц, від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 11.06.2020 року по справі № 821/227/17 зроблено висновки про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд першої інстанції не звернув увагу на додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, згідно якої «...під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу». Такі ж правові висновки послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19.
Колегія суддів дійшла висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн є неспівмірною з огляду на розумну необхідність для цієї справи, оскільки вартість наданих послуг, зокрема, таких як: написання позовної заяви, заяви про забезпечення позову та участь у 1 судовому засіданні та подання процесуальних заяв та клопотань, не відповідають складності цієї справи, критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумного розміру цих витрат.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в суді першої інстанції представником відповідача подавались заперечення проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу, проте місцевий суд при ухваленні додаткового рішення не надав їм належної оцінки.
Виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли підтвердження під час перегляду справи, відтак заявлений розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 10 000 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції було прийняте із порушенням норм процесуального права, а тому воно підлягає зміні у частині стягнутого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Додаткове рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року змінити, зменшити розмір стягнутих з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2  судових витрат на професійну правничу допомогу з 20 000 (двадцяти тисяч) грн до 10 000 (десяти тисяч) грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 15 березня 2024 року.

Головуючий                                                                  Ю. Б. Войтко

Судді:                                                                   М. В. Матківська

                                                         В. В. Сопрун