Справа № 462/3587/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О. 
Провадження № 22-ц/811/3297/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
секретаря: Суди В.І.,
з участю: апелянта – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:
В липні 2022р.  ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем 29 квітня 2006 року, зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 187. 
В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 29 квітня 2006 року. У даному шлюбі мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких відносин. У зв`язку із наведеним, просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2022 року позов задоволено. 
Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 квітня 2006 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції актовий запис № 187. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду   ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду змінити, виключити з мотивувальної частини рішення висновок про те, що сторони по справі проживають окремо.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, тому рішення суду підлягає зміні у мотивувальній частині. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що сторони проживають окремо, оскільки позивач жодних вимог про його виселення з квартири АДРЕСА_1 чи визнання таким, що втратив право на користування цим житлом не заявляла. Він не заперечує проти розірвання шлюбу, разом з тим вважає, що вище згадані обставини можуть бути преюдиційними при вирішенні інших справ між тими ж самими сторонами.
10 січня 2024 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача(а.с.99-100).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. 
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи позов  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, щосім`я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції із врахуванням наступного.
Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 квітня 2006 року (а.с.17). У шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9). Сімейне життя у сторін не склалось, стосунки між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, відновлювати які, вони не збираються, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує лише формально. 
Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 186/1743/15-ц, також зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині мотивів, зокрема щодо того що сторони проживають окремо. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, а тому апеляційним судом не переглядається.
Статтею 51 Конституції України та статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1статті 110 СК України).
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. 
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У відповідності з вимогами частини 4 статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1)фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2)докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3)мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4)чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5)норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6)норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.
У рішенні суду про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. 
Рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті).
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 статті 376 ЦПК України).
Судом встановлено, що сім`я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що з рішення суду слід виключити посилання на те, що «сторони по справі проживають окремо», оскільки вказана обставина впливає на вирішення іншого спору, зокрема щодо користування квартирою, яка є його єдиним житлом.
Разом з тим, як вбачається з змісту мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд першої інстанції зазначив, що «шлюбні відносини припинились, на даний час сторони проживають окремо», при чому суд не вказав конкретну дати чи періоду, коли це сталось. Необхідність у встановленні конкретної дати припинення шлюбних відносин та щодо режиму окремого проживання у цій справі відсутня, оскільки такі обставини не відносяться до предмету спору. Період/дата/конкретний термін припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя не впливає на вирішення питання про наявність підстав для розірвання шлюбу.
Зазначення в рішенні суду про те, що «на даний час сторони проживають окремо», не є тотожним встановленню факту припинення шлюбних відносин між сторонами з певного часу.
Встановлення факту припинення шлюбних відносин з певного часу дійсно може мати значення при розгляді інших спорів, зокрема, про поділ майна подружжя, з приводу усунення перешкод в користуванні житлом, та цей факт підлягає встановленню у межах такого спору, а не у справі про розірвання шлюбу.
У мотивувальній частині рішення суду визначені загальні правові підстави для розірвання шлюбу, що є достатнім для вирішення саме цього спору.
Отже, доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 20.02.2024р.

Головуючий:                                         Ванівський О.М.

Судді:                                                 Цяцяк Р.П.

                                                        Шеремета Н.О.