ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/11921/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14.04.2023 № 046350012665 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 07.04.2023.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого  Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 року, роз`яснень Міністерства Соцзахисту населення України від 20.01.1992 № 8, а саме: з 15.05.1998 по 08.11.1998 - гірничим підземним з повним робочим днем у шахті з 30.11.1998 по 11.04.2000 - строкова військова служба з 01.01.2023 по 07.04.2023 - гірник очисного вибою з повним робочим днем у шахті.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3  ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  відповідно до заяви про призначення пенсії від 07.04.2023.
В обґрунтування позовних вимог вказано на те, що позивач не погоджується з підставами рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, оскільки за позицією позивача, він має достатній пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах  відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що відповідно до розрахунку пенсійного органу до пільгового стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202, протиправно не зараховані спірні періоди. Натомість робота на зазначених посадах віднесена до Списку №1, професій передбачених постановою КМУ від 31 березня 1994 року №202, пільговий характер праці підтверджується трудовою книжкою, яка містить всі необхідні записи, пільговими довідками, де зазначено, що виконувана робота є підземною роботою, індивідуальними відомостями про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відомості по спецстажу). Тому, на підставі зазначеного, з урахування роз`яснень Міністерства Соцзахисту від 20.01.1992 № 8, постанови КМУ № 202, пільговий стаж роботи позивача, який дає право на пенсію становить 27 років 08 місяців 20 днів. За таких обставин, вважає, що пенсійний орган безпідставно, всупереч норм чинного законодавства  відмовив в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:
- визнав протиправним та скасував Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14.04.2023 року № 046350012665 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 07.04.2023 р.;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого  Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 року, роз`яснень Міністерства Соцзахисту населення України від 20.01.1992 № 8, а саме: з 15.05.1998 по 08.11.1998 - гірничим підземним з повним робочим днем у шахті з 30.11.1998  по 11.04.2000 - строкова військова служба з 01.01.2023 по 07.04.2023 - гірник очисного вибою з повним робочим днем у шахті;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подану 07.04.2023, з урахуванням висновків суду наведених в даному рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ґрунтуються на тому, що пенсійним органом протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 15.05.1998 по 08.11.1998, з 30.11.1998 по 11.04.2000, з 01.01.2023 по 07.04.2023 і такі періоди повинні бути зараховані до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на встановлені судом обставини, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 року, роз`яснень Міністерства Соцзахисту населення України від 20.01.1992 № 8, а саме: з 15.05.1998 р. по 08.11.1998 р. - гірничим підземним з повним робочим днем у шахті з 30.11.1998 р. по 11.04.2000 р. - строкова військова служба з 01.01.2023 рр. по 07.04.2023 р. - гірник очисного вибою з повним робочим днем у шахті.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 07.04.2023, суд першої інстанції зазначив, що не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості втручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсію, у зв`язку з чим така вимога задоволенню не підлягає.
Одночасно суд у відповідності до вимог ч.2 ст. 9 КАС України визнав необхідним вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФ України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подану 07.04.2023, з урахуванням висновків суду наведених в даному рішенні, оскільки це є необхідним для захисту прав та інтересів позивача.
Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та визначеного судом способу захисту порушеного права, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 07.04.2023.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, визнавши право позивача на призначення пенсії за Списком №1, дійшов помилкового висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії. Такі висновки суд обґрунтував дискреційними повноваженнями органами ПФУ в питаннях призначення пенсії. Водночас у спірних правовідносинах, відповідачем було вирішено питання щодо призначення пенсії та було прийнято рішення про відмову у призначення пенсії, тобто відповідач свої дискреційні повноваження реалізував у формі прийнятого рішення, яке визнано судом неправомірним, у зв`язку з чим відсутні підстави зобов`язувати позивача повторно розглянути заяву. Позивач зазначає, що має достатній пільговий стаж для призначення пенсії з урахуванням спірних періодів, про що було наведено в адміністративному позову з відповідним розрахунком. Отже, вважає, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання призначити пенсію, оскільки це буде свідчити про дотримання судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказаний спосіб захисту порушеного права не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження буди самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення. 
Відповідачі відзиви на апеляційну скаргу не подавали. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов таких висновків.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.04.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3  ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та прийнято рішення від 14.04.2023 за №046350012665, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільговим умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Зазначено, що загальний страховий стаж роботи позивача складає 42 роки 9 місяців 7 днів, пільговий стаж становить 18 років 08 місяців 28 днів. До пільгового стажу зараховані періоди роботи відповідно до довідок від 02.08.2021 №505, від 07.04.2023 №303 та за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно копії розрахунку стажу, пенсійним органом не враховані позивачу наступні періоди до пільгового стажу:
-  15.05.1998 по 08.11.1998 - гірничим підземним з повним робочим днем у шахті;
- 30.11.1998 по 11.04.2000 строкова військова служба;
- 01.01.2023 по 07.04.2023 гірником очисного вибою з повним робочим днем у шахті.
Окрім того, з вищенаведеного розрахунку вбачається, що період роботи позивача з 15.05.1998 по 08.11.1998,  30.11.1998 по 11.04.2000, з  01.01.2023 по 07.04.2023 не були врахований в кратності, тобто 1 рік роботи як 1 рік і 3 місяці.
Позивач вважає рішення від 14.04.2023 за № 046350012665 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що й стало підставою для звернення до суду.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів  зазначає таке. 
Частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком  призначається, працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день  на  підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних  частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин,  на  будівництві шахт і рудників та в металургії, -  за  списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право  на пенсію  незалежно від віку, якщо вони були зайняті на  зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій  на  таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники  на  відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), -  за умови,  що вони були зайняті  на  таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і  на  працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день  на  підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних  частин) на  шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років
За  наявності стажу  на  підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1  частини  другої цієї  статті, за  кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений     абзацом першим     статті  26 цього Закону, зменшується  на  один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим  за  вік, встановлений     абзацом першим     пункту 1  частини  другої цієї  статті.
Відповідно до Постанови № 202 та  частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» робота за вказані періоди зараховуються до  стажу, необхідного до для отримання пенсії незалежно від віку.
Згідно з частиною першою  статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються  до  територіального органу Пенсійного фонду або  до  уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду  за  погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє  на  підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV  пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли  пенсія  призначається з більш раннього строку:  пенсія за віком  призначається з дня, що настає  за  днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення  за  пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.  Пенсія  призначається довічно або  на  період, протягом якого пенсіонер має право  на  виплату пенсії  відповідно до  цього Закону (частини  друга, п`ята  статті  45 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті  62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або  відповідних  записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення  пенсій за  відсутності трудової книжки або  відповідних  записів у ній (далі по тексту Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.  За  відсутності трудової книжки або  відповідних  записів у ній трудовий стаж встановлюється  на  підставі інших документів, виданих  за  місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або  відповідних  записів у ній.
Суд першої інстанції вирішуючи спірні правовідносини щодо неврахування періоду роботи позивача з 15.05.1998 по 08.11.1998 гірничим підземним з повним робочим днем у шахті, з   01.01.2023 по 07.04.2023   гірником очисного вибою з повним робочим днем у шахті,  встановив, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.01.1997 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.04.2023 № 303 ОСОБА_1 у спірний період з 15.05.1998  по 08.11.1998  працював гірничим підземним з повним робочим днем у шахті в Шахті «Княгинінська» в/п «Донбасантрацит», з   01.01.2023 по 07.04.2023   гірником очисного вибою з повним робочим днем у шахті на   ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу».
Отже судом встановлено, що в періодах з 15.05.1998 по 08.11.1998 та з 01.01.2023  по 07.04.2023 позивач був зайнятий виконанням робіт, передбачених Списком №1, з повним робочим днем під землею за професією гірничий підземний та гірник очисного вибою, що підтверджується трудовою книжкою позивача та відповідною довідкою. 
Вирішуючи питання щодо неврахування до пільгового стажу позивача періоду військової служби з 30.11.1998 по 11.04.2000, суд першої інстанції виходив з того, що умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.
Згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XIIі абзац 2 частини першої статті 2 Закону № 2232-XII).
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону № 1788-XII або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № 1058-IV.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 від 30.11.1998 позивач проходив строкову військову службу в період з 30.11.1998 по 11.04.2000.
Період проходження строкової військової служби з 30.11.1998 по 11.04.2000  підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , при цьому судом встановлено, що військовій службі передувала робота, яка дає право на пенсію на пільгових умовах (тобто період роботи з 15.05.1998 по 08.11.1998  гірничий підземний з повним робочим днем під землею).
Враховуючи те, що період роботи позивача з 15.05.1998 по 08.11.1998 відноситься до роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, суд дійшов висновку що служба в Українській армії з 30.11.1998 по 11.04.2000 має бути врахована до пільгового стажу.
Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ґрунтуються на тому, що пенсійним органом протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 15.05.1998 по 08.11.1998, з 30.11.1998 по 11.04.2000, з 01.01.2023 по 07.04.2023 і такі періоди повинні бути зараховані до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994, роз`яснень Міністерства Соцзахисту населення України від 20.01.1992 № 8, а саме: з 15.05.1998 по 08.11.1998 - гірничим підземним з повним робочим днем у шахті з 30.11.1998 по 11.04.2000 - строкова військова служба з 01.01.2023 по 07.04.2023 - гірник очисного вибою з повним робочим днем у шахті. 
Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому що вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення суду першої інстанції відповідачами не оскаржено, тому судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги позивача. 
Враховуючи встановлені обставини справи та рішення суду першої інстанції про протиправність та скасування рішення пенсійного органу про відмову у призначення пенсії на пільгових умовах позивачу та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого  Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 року, роз`яснень Міністерства Соцзахисту населення України від 20.01.1992 № 8, а саме: з 15.05.1998 по 08.11.1998 - гірничим підземним з повним робочим днем у шахті з 30.11.1998  по 11.04.2000 - строкова військова служба з 01.01.2023 по 07.04.2023 - гірник очисного вибою з повним робочим днем у шахті, колегія суддів зазначає таке.
Судом встановлено, що при зарахуванні періоду роботи з 15.05.1998 по 08.11.1998 та з 01.01.2023  по 07.04.2023 (09 місяців 01 день) та періоду строкової військової служби з 30.11.1998 по 11.04.2000 (1 рік 4 місяці 12 днів ) пільговий стаж позивача, з урахуванням встановленого стажу за Списком 1 пенсійним органом 18 років, складає 22 роки 10 місяців 7днів. 
Щодо застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992  № 8, суд зазначає, що враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в цій частині, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Як наслідок, позивач має право на призначення пенсії у відповідності  до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено право на призначення пенсії незалежно від віку, мають право працівники провідних професій  на  таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники  на  відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну)  на  гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), -  за умови,  що вони були зайняті  на  таких роботах не менше 20 років.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги щодо дискреційних повноважень пенсійного органу в питанні призначення пенсії, колегія суддів зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
Повноваження суду при вирішенні справи визначені  статтею 245 КАС України, відповідно до якої, зокрема, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, пунктом 4 частини 2  статті 245 КАС України  передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.
Зокрема, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені  законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.
Зі змісту положень, закріплених у пункті 4 частини 2  статті 245 КАС України, вбачається, що у випадку порушення прав позивача, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.
Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй  конституцією  або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
За положенням ч. 2  ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Таким чином, оскільки судом визнано протиправним рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії та зобов`язано зарахувати спірні періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, пільговий стаж позивача з урахуванням спірних періодів свідчить про наявність у позивача права на призначення відповідної пенсії, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень не існує, суд має право зобов`язати  такий орган влади прийняти конкретне рішення, яке б гарантувало ефективний захист прав позивача. 
Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  відповідно до заяви про призначення пенсії від 07.04.2023 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  відповідно до заяви про призначення пенсії від 07.04.2023.
Керуючись статтями   241-245,   250,   315,   317,   321,   322,   327,   329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3  ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подану 07.04.2023, з урахуванням висновків суду наведених в даному рішенні скасувати.
Позовні вимоги у цій частині задовольнити. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3  ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  відповідно до заяви про призначення пенсії від 07.04.2023.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко