Справа № 309/1876/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

08 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Кожух О.А. та Мацунича М.В.,
       з участю секретаря Сливки С.В.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» на рішення Хустського районного суду від 23 березня 2023 року (у складі судді Волощук О.Я.) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість - закон та порядок», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» і приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу – Пономарьової Дар`ї Володимирівни, про скасування договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:
-визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу, укладений між ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТОВ «Нерухомість – закон та порядок», квартири АДРЕСА_1 від 23.03.2021 року;
-визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57244597 від 23.03.2021 року, виконаного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. нерухомого майна за реєстраційним номером 41130613.
Заявлені вимоги обґрунтувала наступними обставинами.
21.03.2008 р. між ВАТ КБ «Надра Банк» та її чоловіком – ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір № 19806/03-2008 у сумі 22985,36 доларів США та договір іпотеки № 19806/03-2008, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки – ОСОБА_2 , помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 08.11.2020 р.).
Після смерті чоловіка позивачка звернулась до приватного нотаріуса Король Н.І. для прийняття спадщини та оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка. У зв`язку з цим їй стало відомо, що квартира є квартира АДРЕСА_1 , в якій вона проживає та яка належала їм із чоловіком на праві спільної сумісної власності подружжя, відчужена відповідачу ТОВ «Нерухомість – закон та порядок» за договором купівлі продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим номером № 704 .
Вважає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. у порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про іпотеку» оформлено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу відповідачу ТОВ «Нерухомість – закон та порядок». Останнім, у свою чергу, не було надіслано письмову вимогу про усунення порушень, а приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., відповідно, не отримано повного обсягу документів, передбачених законом, оскільки на день відчуження ОСОБА_2 не було в живих.
Рішенням Хустського районного суду від 23.03.2023 р. позов ОСОБА_1 задоволено:
-визнано недійсним та скасовано договір купівлі-продажу, укладений між ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТОВ «Нерухомість – закон та порядок», щодо квартири АДРЕСА_1 від 23.03.2021 р., нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрований у реєстрі за № 704;
-визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57244597 від 23.03.2021 р., виконаного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. щодо нерухомого майна – квартири АДРЕСА_1 з номером запису про право власності 41130613;
-витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 грн. стягнуто з ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» і ТОВ «Нерухомість – закон та порядок» по 908 гривень з кожного.
Указане судове рішення мотивоване тим, що застереження було включено до договору іпотеки, за яким передавалося майно – квартира АДРЕСА_1 , що є спільною сумісною власністю подружжя, як таке, що набуте у шлюбі, із цих підстав застереження підлягає визнанню недійсним, оскільки має бути згода іншого із подружжя на розпоряджання майном і це має бути відображено в іпотечному договорі.
У апеляційній скарзі ТОВ «Преміум лігал колекшн» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:
-при ухваленні рішення суд першої інстанції без дослідження необхідних доказів дійшов висновків щодо обставин справи, чим порушив вимоги ст.ст. 76, 264 ЦПК України, зокрема в питання наявності/відсутності згоди ОСОБА_2 (дружини позичальника) на укладення договору іпотеки;
-у зв`язку з тим, що рішення про визнання договору іпотеки або іпотечного застереження відсутнє, фактично суд безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним і скасування договору купівлі-продажу від 23.03.2021 р. і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;
-вирішуючи питання про недійсність застереження, що міститься у договору іпотеки від 21.03.2008 р., суд фактично вийшов за межі позовних вимог;
-судом першої інстанції проведене судове засідання 23.03.2023 р. без участі ТОВ «Преміум лігал колекшн».
У письмовому відзиві на скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Узагальнені заперечення зводяться до такого:
-нотаріально посвідчена згода другого з подружжя має надаватися ф на укладення договору іпотеки, і на включення до нього застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку;
-оскаржуваний кредитний договір було укладено 23.01.2021 р. від імені власника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто фактично договір купівлі-продажу складено від імені померлої людини;
-суд може вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, що обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.
У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 у режимі відеоконференції підтримав скаргу в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Міщенко І.Й., не визнала скарги з підстав, наведених у письмовому відзиві.
Решта учасників не з`явилися, хоча про дату, час і місце такого були належно повідомлені, що підтверджується розписками (т.2, а.с.197, 198), довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber» і довідками про доставку електронного листа (т.2, а.с.200-203).
За таких обставин колегія суддів вважає необхідним розглянути справу, оскільки правова аргументація відсутніх учасників спору відома та зрозуміла.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції у цілому та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові з таких мотивів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції установив наступні факти й обставини.
21.03.2008 р. між ОСОБА_2 і ВАТ КБ «Надра Банк» було укладено кредитний договір № 19806/03-2008, відповідно до якого ОСОБА_2 було надано кредит у сумі 22985,36 доларів США. В забезпечення цього кредитного договору 21.03.2008 р. укладено договір іпотеки № 19806/03-2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 неналежно виконував умови кредитного договору.
30.04.2020 р. між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» було укладено Договір № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 19806/03-2008 від 21.03.2008 р., укладеного між ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_2 , та права іпотекодержателя за Договором іпотеки, укладеним між ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_2 .
Згідно з додатком № 1 до Договору № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 30.04.2020 р. заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 19806/03-2008 від 21.03.2008 р. складала 47 610,55 дол. США, з яких: 22732,03 дол. США – заборгованість за тілом кредиту, а 24 878,52 дол. США – відсотки за кредитом.
04.05.2020 р. ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» звернулося до ОСОБА_2 з вимогою про усунення порушень протягом 30-ти днів із моменту отримання вимоги – погашення заборгованості за кредитним договором шляхом перерахування їх на реквізити ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» та попередження, що в разі невиконання указаної вимоги ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» має право звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказана вимога була отримана ОСОБА_2 27.06.2020 р., що підтверджується рекомендованим відправленням про вручення поштового відправлення (виплату поштового переказу).
23.03.2021 р. ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» відчужило на користь ТОВ «Нерухомість – закон та порядок» нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 35.7 кв. м на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 23.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрованого у реєстрі за № 704.
Із 10.10.1981 р. позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі до дня смерті ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час подружнього життя 21.03.2008 р. ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 та право власності на дану квартиру було оформлено на нього.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
1. Згідно з положеннями ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 189 ч.1 п.1 ЦПК завданнями підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.
Як видно зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , вимога про визнання недійсним застереження в іпотечному договорі через відсутність її згоди як іншого з подружжя на передачу квартири в іпотеку не заявлялася і протягом часу підготовчого провадження підстава чи предмет позову не змінювались.
Наявне у справі клопотання представника позивачки – адвоката Лукачка І.Й., про витребування у відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість «Закон та порядок», нотаріальну посвідчену згоду дружини ОСОБА_1 на укладення договору іпотеки і на включення до нього застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку жодним чином не може розцінюватися як зміна підстави чи предмету позову (т.1, а.с.79-81). 
Таким чином, суд першої інстанції у порушення принципу диспозитивності вийшов за межі позовних вимог.
2. Відповідно до приписів ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Іншими словами, ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У нашому випадку договір іпотеки № 19806/03-2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , є правомірним, оскільки в судовому порядку ніким (включно з позивачкою) не оскаржений, а законом його недійсність (нікчемність) прямо не встановлена.
Саме за результатами розгляду спору про визнання недійсним договору іпотеки вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.
3. Згідно з вимогами ст. 5 ч.1, ч.2 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Тобто, цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів настільки, наскільки це можливо. Суду завжди необхідно враховувати, до яких наслідків призведе застосування того чи іншого способу захисту: чи призведе це до тієї кінцевої мети, яку прагне досягнути позивач, звертаючись до суду.
Приватноправовими нормами визначено обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова ВС від 08.11.2023 р. у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23) 
Згідно з усталеною правовою позицією ВП ВС власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є його останнім набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними, при цьому норма ч.1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватися для повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було надалі відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення позову про витребування майна до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених, зокрема, ст.ст. 387 та 388 ЦК України (постанова ВПВС від 08.11.2023 р. у справі № 607/15052/16-ц (14-58цс22).
Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.03.2021 р. власником квартири АДРЕСА_1 є товариство з обмеженою відповідальністю «Нерухомість – закон та порядок» на підставі договору купівлі-продажу № 704 від 23.03.2021 р., укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн» (продавець), тобто іпотечне майно відчужене третій особі.
Таким чином, у спірних правовідносинах належним способом захисту має бути віндикація.
Обраний позивачем спосіб захисту та його безпідставне застосування судом за неспростованої презумпції правомірності договору іпотеки та наявності третьої особи як власника спірного майна не відновить порушених прав позивача, тобто такий є неефективним.
Окрім того, належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, учинених державним реєстратором щодо третьої особи, є особа, щодо якої учинялися відповідні реєстраційні дії, а не державний реєстратор.
Тобто, у справі, що переглядається, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу – Пономарьова Д.В., яка виконувала функції державного реєстратора, не повинна залучатися до участі в справі як відповідач.
Згідно з положеннями ст. 263 ч.1, 2, 5 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1, п.2, п.3, п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати, а в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
       З приводу розподілу судових витрат колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати, понесені апелянтом за подачу апеляційної скарги в сумі 2724 грн. (т.2, а.с.125), належить покласти на ОСОБА_1 (позивача).
       Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1, п.2. п.3, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» задовольнити.                                                 2.Рішення Хустського районного суду від 23 березня 2023 року скасувати.
3.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги.                                                                         5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         6.Повне судове рішення складено 29.02.2024 р.
Судді: