УХВАЛА
 
10 січня 2024 року                                                 
м. Київ
 
справа № 226/1051/23
провадження № 61-18169ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 31 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Олійник Олег Іванович, приватний виконавець Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства 
з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» (далі - ТОВ «Дорі Фінанс»), треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., приватний виконавець Олійник О. І., приватний виконавець Нордіо В. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
 
Позов мотивований тим, що 12 червня 2023 року позивачу стало відомо, 
що на його банківські рахунки за постановою приватного виконавця Олійника О. І. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 накладено арешт. Відомості 
про виконавче провадження також було одночасно отримано у мобільному додатку «Дія».
За цим виконавчим написом від 12 червня 2021 року № 89280, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., проводилось стягнення з нього на користь ТОВ «Дорі Фінанас» заборгованість у розмірі 13 057,50 грн.
 
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 26 травня 2023 року 
№ 2019/5, за власним бажанням, на підставі заяви приватного виконавця, згідно 
з договором від 22 травня 2023 року заміщення здійснює приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В.
 
Отримати копії виконавчого документа не є можливим, оскільки і приватний нотаріус, який видав виконавчий документ, і приватний виконавець, який накладав арешт на його рахунки, вже не діють. А виконавче провадження не було передано іншому приватному виконавцю Нордіо В. В., оскільки на заяву про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій було отримано відводь 
на мобільний додаток Viber від приватного виконавця, що заява не може бути опрацьованою, оскільки справа ще не передана.
 
В рамках зазначеного виконавчого провадження було стягнуто з позивача 
5 646,36 грн, які є безпідставно набутим майном відповідача.
 
Нотаріус вчинив виконавчий напис зі стягнення коштів та не перевірив безспірність стягнутої суми,  у ньому  не зазначено, на підставі яких документів його здійснено. Це свідчить про відсутність ознак безспірності заборгованості 
за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Наведене вказує 
на наявність спору між сторонами, який може бути вирішений лише в судовому порядку. Окрім цього, нотаріусу не було надано відомості про те, що боржнику була направлена вимога про погашення заборгованості із зазначенням її розміру. Відсутність цих документів свідчить про те, що стягувачем у повному обсязі 
не надано документи, передбачені переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
 
На підставі викладеного, позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса 
від 12 червня 2021 року № 89280 про стягнення заборгованості в розмірі 
13 057,50 грн таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Дорі Фінанс» 
на його користь безпідставно отримані кошти в розмірі 5 646,36 грн.
 
Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 31 серпня 
2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду 
від 05 грудня 2023 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.
20 грудня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , через систему «Електронний Суд», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою 
на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 31 серпня 
2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, 
в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Димитровського міського суду Донецької області 
від 31 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 05 грудня 2023 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи 
та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка 
є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури 
у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи 
те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі 
№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 04 липня 2023 року справу № 226/1051/23 визнав малозначною та призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
 
Касаційна скарга заявника не містить доводів про помилковість висновків суду першої інстанції щодо віднесення цієї справи до категорії малозначних.
 
Конституційний Суд України Рішенням від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України 
від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду 
в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок 
і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої 
та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин 
у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток 
і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості 
та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом 
як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що встановлює один 
із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим 
за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Установлений у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України такий «фільтр» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, як малозначність справи, не є непереборною перешкодою для доступу особи до суду касаційної інстанції. Тому пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (абзац третій пункту 7.10. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Конституційного Суду України Рішенням від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(II)/2023 визнав такими, що не відповідають Конституції України 
(є неконституційними), пункти 1 та 5 частини шостої статті 19 ЦПК України. Разом 
з тим вказаним рішенням не визнано неконституційними пункти 2, 3, 4 частини шостої статті 19 ЦПК України, які є застосовними при кваліфікації справи 
як малозначної.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
 
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
 
Предметом спору у цій справі є вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто ціна позову становить 18 703,86 грн 
(13 057,50 + 5 646,36), яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(2 684 грн х 250 = 671 000 грн).
 
З огляду на резолютивну частину постанови Дніпровського апеляційного суду 
від 05 грудня 2023 року, постанова апеляційного суду може бути оскаржена 
в касаційному порядку, передбаченому пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, 
що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, 
що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).
 
При цьому, Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін 
і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.
 
Отже, дана справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є незначної складності 
та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 
19 ЦПК України.
 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 
2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання 
на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, 
за наявності яких судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано 
на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно 
до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, 
де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.
 
При цьому, саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Таким чином, 
в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ 
до нього (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Добріч проти Сербії», заяви № 2611/07 та 15276/07, від 21 червня 2011 року).
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення 
у справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 31 серпня 2023 року 
та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», треті особи: приватний нотаріус 
Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Олійник Олег Іванович, приватний виконавець Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, 
що не підлягає виконанню відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська