Справа № 127/35850/23 
Провадження № 33/801/48/2024
Категорія: 327 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року                                                                     м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП,

встановив:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., а також стягнуто з неї на користь держави 536,80 гривень судового збору.
Судовим рішенням встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №771468 від 05.11.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , 05.11.2023 о 08.30 год., ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме залишила доньку саму вдома.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд при її прийнятті виходив виключно з матеріалів справи, тобто здійснив формальний розгляд справи. Вважає, що суд не врахував той факт, що дитина не була залишена в небезпечному місці, а була в квартирі, в якій проживає разом з нею, стіни квартири для дитини є рідними. Крім того, вона особисто забезпечила дитину телефоном, яким донька користується самостійно і здійснює дзвінки, в тому числі і до неї, і до бабусі, і до дідуся. Рідна квартира не є небезпечним місцем для доньки, такий висновок суду не відповідає дійсності. Також, Законом України «Про дистанційне навчання» передбачено навчання вдома, а її донька ОСОБА_3 навчається у 1-му класі, виходячи з цього, вона може самостійно навчатися і тим самим знаходитися на дистанційному навчанні. Апелянт була залишена можливості бути присутньою на судовому засіданні в силу своєї зайнятості за основним місцем роботи і тому не змогла надати свої заперечення. Але суд, використавши її відсутність у справі, діявши упереджено, вважав, що наявний підпис в протоколі свідчить про нібито згоду з обставинами. Також суд використовує покази свідків ОСОБА_4 , який є її колишнім чоловіком та опонентом по безлічі судових справ. Вважає такі свідчення несправедливими та черговими нападами колишнього чоловіка та його сім`ї на неї. На думку апелянта, суд, діючи на виконання статистики та використовуючи нібито «правдиві» свідчення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прийняв абсолютно незаконну постанову. Отже вважає, що оскаржувана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та носить характер спаплюження її як людини. Зауважує, що вона навпаки забезпечила доньку усім необхідним та завжди перебуває з нею на зв`язку. Нажаль дитина потерпає від несприятливих наслідків негативного ставлення колишнього чоловіка ОСОБА_4 до неї і його постійних посягань на їхнє з донькою життя. Вона є матір`ю, яка самостійно виховує доньку та виконує усі материнські права та обов`язки. На її думку, вказані обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, що є підставою для скасування постанови.
До суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про допит його в судовому засіданні в якості законного представника, виклик свідків, а також про долучення до матеріалів справи відеозаписів з камер відеоспостереження на підтвердження факту невиконання ОСОБА_1 обов`язків щодо виховання дитини.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити.
Заслухавши думку ОСОБА_1 , суд відхиляє клопотання ОСОБА_4 , оскільки він не є особою, яке бере участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, а зазначені докази не були предметом розгляду у суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Матеріалами адміністративної справи встановлено, що згідно рапорту про реєстрації повідомлення (а. с. 3), 05.11.2023 о 08.:24 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.11.2023 о 08:23 за адресою: район м. Вінниця, вул. Київська, буд. 29, 7-8 секція кричить дитина про допомогу, звідки саме кричить не відомо. Зазначено телефон заявника.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №771468 від 05.11.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , 05.11.2023 о 08.30 год., ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме залишила доньку саму вдома.
Частина 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Апеляційний суд враховує конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_1 , не переконавшись, що її малолітня дитина підготовлена для залишення вдома наодинці, залишила її без нагляду на тривалий час, чим не виконала встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів
Не спростовують вірні висновки суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що Законом України «Про дистанційне навчання» передбачено навчання вдома, а її донька ОСОБА_3 навчається у 1-му класі, виходячи з цього, вона може самостійно навчатися, оскільки зазначене не позбавляє обов`язку батьків здійснювати догляд за дитиною в цей час, а у разі оповіщання про повітряну тривогу, або іншу небезпеку прийняти міри, передбачені відповідною інструкцію для населення.
Що стосується пояснень ОСОБА_1 відносно того, що їй необхідно було в лікарню в цей час, то вони не спростовують вказаних висновків, так як ОСОБА_1 не надала суду докази на підтвердження зазначеного. Крім того, як зазначає сама мати, її батьки швидко прибули до квартири, а тому могли залишитись з дитиною на час її відсутності. Отже, вказані обставини не носили характеру непереборної сили, не були надзвичайними чи невідворотними та настільки вимушеними і терміновими, що об`єктивно унеможливлювали виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків та вимагали залишення дитини однієї, можливі наслідки від чого могли бути незрівнянно гіршими, ніж вирішення побутових питань, зважаючи на те, що життя і здоров`я дитини є пріоритетним та має превалювати над іншими обставинами.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню, а судове рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       
Суддя апеляційного суду          Ю. Б. Войтко