Дата документу 15.01.2024 Справа № 333/1835/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 333/1835/23                                                         Головуючий у І інстанції: Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/807/90/24                                         Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 січня 2024 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:         Полякова О.З.,
суддів: Крилової О.В.,
        Кухаря С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування своїх вимог банк зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 11 серпня 2020 року підписав заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.В подальшому, кредитний ліміт було збільшено до 47000 грн.
Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
При укладанні договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п.п. 2.1.1.2.5 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 
АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що  ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30 січня 2023 рокуутворилась заборгованість в розмірі 52564,10 гривень, яка складається з: 45329,86 гривень – заборгованість за тілом кредита; 7234,24 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Посилаючись на наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з  ОСОБА_1    на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 52564,10 гривень та 2684 гривень судових витрат.
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11 серпня 2020 року станом на 30 січня 2023 року в розмірі 45329,86 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2174,04 грн. 
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, адже відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг та паспорту споживчого кредиту, які містять зазначення процентної ставки, просить заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2023 рокув частині відмови у стягненні відсотків скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість з відсотків за користування кредитом в сумі 7234,24 грн.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується АТ КБ «ПриватБанк» в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, в іншій частині рішення не оскаржується та не переглядається.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.
За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки матеріали справи не містять підтвердження узгодження сторонами умов кредитного договору в частині визначення відсотків за його користування, та позивач не довів обґрунтованості нарахування відсотків у заявленому розмірі.
Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджено, що 11.08.2020 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір з шляхом підписання анкети-заяви б/н від 11.08.2020 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому в заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщені на офіційному сайті банку http://privatbank.ua/terms/, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування/ в електронній формі шляхом власноручного підписання електронним підписом та направленням повідомлення про одержання). Крім того, вказана анкета-заява, підписана ОСОБА_1 11.08.2020 містить Угоду про використання простого електронного підпису, відповідно до якої банк та клієнт узгодили при наданні банком будь-яких послуг клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладеним між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стілусом на планшеті у відділенні банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах у мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. Сторони узгодили, що Банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису (а.с. 13).
Крім цього, Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг містить інформацію про розмір процентної ставки за кредитними картами «Універсальна» (42,0%) та «Універсальна ГОЛД» (40.8%), орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту та додаткову інформацію. (а.с 20, зворот). 
Колегія суддів зауважує, що Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг підписано відповідачем шляхом накладення електронного цифрового підпису. (а.с. 27)
До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки, виписку по рахунку відповідача.
Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 11.08.2020 ОСОБА_1 видано кредитну картку «Універсальна» з терміном дії до 04/24 (а.с. 17-а).
За довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 11.08.2020, кредитний ліміт позичальнику встановлено 11.08.2020 в сумі 5000 грн., максимально ліміт був збільшений 04.11.2020 до 47000 грн. та зменшений до 00 грн. 08.11.2021 (а.с. 17).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30.01.2023 року становить 52564,10 грн, яка складається з: 45329,86 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7234,24 грн – заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 10-13).
Також матеріали справи містять банківську виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н, з якої вбачається наявність заборгованості станом на 30.01.2023 в сумі 52564,10 грн (а.с. 14-16).
За змістом розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами.
Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.
Згідно з п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року.
Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75).
З виписки по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 активував кредитну картку та активно користувався кредитними грошовими коштами, в тому числі, здійснював платежі на повернення кредитних коштів.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 11 серпня 2020 року.
Проте, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що до позовної заяви позивач долучив Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій сторонами погоджено істотні умови кредитного договору.
Так, 11 серпня 2020 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій погоджено розмір процентної ставки, а саме: 43,2% для карт «Універсальна» та 42,0% для карт «Універсальна Голд» (а.с. 20-27).
Заява підписана відповідачем в електронному вигляді.
Відповідно до п. 1.4 Заяви про приєднання до Умов та Правил, повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.
Згідно положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1ст.638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2ст.638 ЦК України).
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, в Анкеті-заяві про приєднання до Умова та Правил надання послуг, сторони погодили, що Банк та Клієнт узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч. але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами Кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитись з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, Сторони визнають правочин у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткових підтверджень (а.с. 19).
В силу ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з п.5 ч.3Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» № 151 від 13.12.2019 року, цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом.
Отже, сторони узгодили те, що підписання Заяви буде в електронному вигляді.
Фактично відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦПК України цифровий підпис - це аналог власноручного підпису, а підписаний в такий спосіб договір прирівнюється до вчиненого у письмовій формі, як це передбачено статтею 1055 ЦК України для кредитних договорів.
Таким чином, підписуючи в електронному вигляді дану заяву,  ОСОБА_1 погодився з усіма умовами та правилами кредитного договору, сторонами погоджено умови кредитування, зокрема, процентна ставка у розмірі 42,0% річних, зважаючи на те, що відповідач отримав картку «Універсальна».
Отже, з наявних у справі доказів можливо встановити на яких умовах здійснювалося кредитування (пільговий період), порядок нарахування відсотків та їх розмір.
Таким чином, фактичні обставини справи спростовують висновок суду першої інстанції щодо відсутності умов договору щодо процентної ставки.
Згідно із наданим АТ КБ «Приватбанк» розрахунком, який відповідає умовам кредитування, визначеним у вказаній заяві, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від № б/н від 11.08.2020 за простроченими відсотками станом на 30.01.2023 становить 7234,24 грн.
Враховуючи, що ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій сторони погодили процентну ставку за користування кредитом, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в розмірі 7234,24 грн є обґрунтованими.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштамина підставі ст. 376 ЦПК України та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та стягнення з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7234,24 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2684 грн, суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог в суді апеляційної інстанції (13,76%) в розмірі 553,98 грн, всього: 3237,98 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити.
Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками– скасувати, прийняти в цій частині нову постанову, якою:
«Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором № б/н від 11 серпня 2020 року в розмірі 7234 (сім тисяч двісті тридцять чотири) гривні 24 копійки.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати зі сплати судового збору під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 3237 (три тисячі двісті тридцять сім) гривень 98 копійок.
В іншій частині судове рішення апеляційним судом не переглядалось.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 15 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: