П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/15401/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
20 березня 2024 року                                                                                 м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.
          Короткий зміст позовних вимог.
          У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.07.2023  №220650005339, зобов`язати зарахувати до стажу періоди роботи з 10.06.1981 по 20.09.1984, з 11.08.1986 по 16.12.1997, з 16.12.1997 по 18.12.2000, призначити пенсію за віком.
          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.11.2023 позовні вимоги задоволено частково.
          Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  №220650005339 від 03.07.2023.
          Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу  періоди роботи з 10.06.1981 по 20.09.1984, з 11.08.1986 по 16.12.1997, з 01.01.1998 по 18.12.2000, провести перерахунок всього стажу,  включаючи зарахований за цим рішенням,  вирішити питання призначення та виплати пенсії за віком  з  01.10.2023.
          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
          Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.
          Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1 , набув право на призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідач листом повідомив про відмову у призначенні пенсії на підставі рішення, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України у в Дніпропетровській області. За наведених обставин просить оскаржуване рішення залишити без змін.
          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.
          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
          Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 26.06.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.
          Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №220650005339 від 03.07.2023 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недосягненням віку, передбаченого ч.2 ст.26 Закону № 1058-IV, а також у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, про що позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.07.2023 №2200-0208-8/60989.
          До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди з 10.06.1981 по 20.09.1984, оскільки відсутня назва підприємства при працевлаштуванні; робота в колгоспі згідно з архівною довідкою №1323 від 12.10.2020, оскільки зазначено скорочений варіант ПІБ ( ОСОБА_1 )
          Не погоджуючись з прийнятим рішенням,  позивач звернувся до суду.
Мотивувальна частина.
          Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
          Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
          Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
          Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
          Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
          Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
          Пунктами 1, 2, 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
          За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.
          За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
          Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних, чи неточних записів про періоди роботи.
          Зі змісту трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 10.06.1981 по 20.09.1984 працював водієм у колгоспі.  Записи про роботу у цей період (як про прийняття на роботу, так і про звільнення) у трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та з відповідністю дат, завірені  підписами та печаткою роботодавця.
          З огляду на це, трудовою книжкою позивача підтверджений вказаний період роботи водієм, чого відповідач належними доказами не спростував. Доказів того, що у спірний період позивач не працював або працював у іншому місці, відповідачем не надано, відтак цей період належить зарахувати.
          Щодо доводів апеляційної скарги про трудовий стаж в колгоспі згідно з архівною довідкою №1323 від 12.10.2020 відповідачі зазначають, що ці періоди не зараховано, оскільки у довідці зазначено скорочений варіант прізвища, імені та по батькові  (ПІБ).
          На час вчинення вказаних записів про роботу позивача була чинною постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.1974 №162, якою затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно з п. 1.1 якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
          Серед записів трудової книжки позивача  встановлені наступні: запис № 6 
(з 11.08.1986 р. прийнятий на роботу в колгосп "За комунізм"); запис № 8 (16.12.1997 р. звільнений з роботи у зв`язку з розподілом товариства на  два господарства); запис №10 
(01.01.1988 р. прийнятий на роботу в СВХ "Надія"); запис №11 (18.12.2000 р. звільнений з роботи згідно з поданою заявою.)
          Записи про роботу позивача у спірні періоди  виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та з відповідністю дат, завірені підписами  та печатками роботодавців.
          Відповідач стверджує, що періоди з 21.08.1992 по 16.12.1997 та з 01.01.1998 по 18.12.2000 зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 .
          Водночас з наявного у справі алгоритму розрахунку форми РС, право, наведене відповідачем, не доводиться, а у рішенні конкретний період не вказаний, відтак суд досліджує належність  для зарахування всього періоду під час роботи позивача в колгоспі.
          Трудовою книжкою позивача підтверджений вказаний період роботи. Крім того, у трудовій книжці наявні записи про встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. Належних доказів визнання недостовірними чи недійсними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при вирішенні питання призначення пенсії.
          Крім цього, неповнота зазначення  імені, прізвища та по батькові особи ("ПІБ") в архівній довідці №1323 від 12.10.2020, за наявності належним чином оформленої трудової книжки та повноти записів у ній, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.
          Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
          Доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
          Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.      
          Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.