ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                             
(додаткова)                                                        
 
24 січня 2024 року                                      
м. Київ                                                         
 
справа № 361/8772/19
 
провадження № 61-4657св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.                                                (суддя-доповідач)
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Басараб Наталія Володимирівна,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, виділ в натурі,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                              ОСОБА_2 про визнання житлового будинку садибного типу                                                       з господарськими будівлями та спорудами спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, виділ частки в натурі.
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня                 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня                    2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1                        та ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 .
У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 3210600000:00:058:0077 на АДРЕСА_1 та на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року касаційну скаргу                  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Басараб Н. В., задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини майна скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
В описовій частині постанови Верховного Суду також зазначено, що в іншій частині судові рішення не оскаржуються в касаційному порядку, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядалися.
 
У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Басараб Н. В. подала до Верховного Суду заяву про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду                       від 20 вересня 2023 року.
 
Указана заява мотивована тим, що постанова Верховного Суду від 20 вересня               2023 року в резолютивній частині не містить відомостей про скасування оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в частині розподілу судових витрат, хоча у мотивувальній частині судового рішення зазначено про відсутність у суду апеляційної інстанції правових підстав за власною ініціативою зменшувати заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу, які належно підтверджені, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат.
 
Зазначає, що Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2023 року помилково не зазначив про скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат, що є допущенням описки під час виготовлення судового рішення. А при новому розгляді справи в апеляційному суді зазначається, що в частині судових витрат судове рішення не буде переглядатися.
 
Посилаючись на статтю 269 ЦПК України, представник ОСОБА_1 - адвокат Басараб Н. В. просить виправити описку у вищевказаній постанові Верховного Суду, зазначивши в резолютивній частині судового рішення про скасування постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в частині розподілу судових витрат.
 
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
 
Перевіривши доводи вищевказаної заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Басараб Н. В.про виправлення описки, Верховний Суд дійшов висновку про те, що за змістом заяви йдеться по суті про ухвалення додаткового судового рішення щодо питання, про яке зазначено у мотивувальній частині судового рішення і не зазначено в резолютивній частині.
 
Виходячи з принципу «суд знає право» Верховний Суд ухвалює додаткове судове рішення.
 
Так, у мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 20 вересня 2023 року, зокрема, зазначено: 
«Разом з тим клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу матеріали справи не містять. Оскільки позивач згідно зі статтею 81 ЦПК України довів надання йому зазначених послуг у судах попередніх інстанцій у відповідних сумах, колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд апеляційної інстанції не мав правових підстав за власною ініціативою зменшити заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу, які належно підтверджені. Крім того, лише посилання на скрутний матеріальний стан не є підставою для зменшення таких витрат, оскільки за нормами частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».
 
Проте в резолютивній частині постанови щодо таких доводів касаційної скарги не зазначено і це має важливе значення з огляду на те, що в описовій частині постанови Верховний Суд зазначає, що в іншій частині судове рішення не оскаржується.
 
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
 
Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2023 року фактично висловив свою позицію щодо обґрунтування підстав для скасування постанови апеляційного суду в частині розподілу судових витрат. 
 
Оскільки Верховним Судом не зазначено у резолютивній частині судового рішення про скасування постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в частині розподілу судових витрат, є підстави для ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.
 
Керуючись статтями 270, 416, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Басараб Наталією Володимирівною, задовольнити частково.
 
Ухвалити додаткове судове рішення, яким постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в частинірозподілу судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                            Д. Д. Луспеник

Судді: | О. В. Білоконь     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець