ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 березня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/2632/23
Головуючий у першій інстанції – Лобода Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/417/24 №22-ц/4823/391/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Мамонової О.Є.,
суддів:  Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року (проголошено о 12:07) та на додаткове рішення цього ж суду від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки,-

                                      У С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь 94 840,33 грн заборгованості по заробітній платі, 15 880 грн компенсації за невикористані відпустки, а всього - 110 720,33 грн. Також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5 000 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 01.02.2017 по 17.07.2021 працювала продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_2 . За період роботи з 2019 по 2021 роки заробітна плата їй не виплачувалась.
Зазначала, що згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.07.2023 за 2019-2021 роки ФОП ОСОБА_2 нараховано їй дохід в сумі 120 813,30 грн. Випискою по картковому рахунку в АТ «Приватбанк» підтверджено виплату заробітної плати у січні-вересні 2021 року в сумі 25 972,97 грн Таким чином, розмір заборгованості по заробітній платі становить 94 840,33 грн.
Указувала, що крім того, при звільненні їй не виплачена компенсація за невикористані відпустки за 2017-2021 роки в сумі 15 880 грн, яку вона  розрахувала виходячи із заробітної плати, вказаної у індивідуальних відомостях про застраховану особу (Форма ОК-5).  
Наголошувала на тому, що про суми, нараховані та виплачені при звільненні їй не повідомлялося, а тому строк для звернення до суду почав свій перебіг з 31.08.2023 (дня отримання відповіді на адвокатський запит). 

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.11.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

04.12.2023 представник відповідачки ФОП ОСОБА_2 - адвокат  Антоненко І.Є. звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. 
На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн до заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 05.10.2023, копію акту приймання-передачі наданих послуг на виконання умов договору від 09.10.2023, квитанцію до прибуткового касового ордеру. 

Додатковим рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14.12.2023 заяву представника ФОП ОСОБА_2 – адвоката Антоненка І.Є. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 5 000 грн у рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. 

В апеляційній скарзі на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.11.2023 ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідачки на її користь витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 5 000 грн та витрати на правову допомогу адвоката в Чернігівському апеляційному суді в сумі 5 000 грн, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що належними і допустимими доказами про виплату працівнику належної йому заробітної плати і її отримання ним є платіжні (видаткові) відомості на виплату заробітної плати. Таких доказів відповідачем суду не надано через їх фізичну відсутність. 
Позивачка зазначає, що без належної оцінки суду залишилися її доводи про те, що первинні документи бухгалтерського обліку повинні зберігатися протягом 5 років. 
У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, стягнути з позивачки на її користь витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000 грн, вважаючи оскаржуване рішення законним, обґрунтованим, таким, що ґрунтується на засадах верховенства права і ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні. 
Відповідачка зазначає, що при поданні позовної заяви до суду позивачкою не додано доказів на підтвердження позовних вимог. При цьому на виконання ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31.10.2023 відповідачкою надані письмові докази, які разом з відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.07.2023 та даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 повністю спростовують заявлені позовні вимоги. 
Наголошує, що заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась відповідно до норм трудового договору з утриманням відповідних сум податків.
Звертає увагу суду на те, що зазначені у позовній заяві вимоги виникли у ОСОБА_1 після прийняття Бахмацьким районним судом Чернігівської області заочного рішення  у справі № 728/124/23 від 05.04.2023 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, яке набрало законної сили 27.06.2023. 
Указує, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного  заочного рішення ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22.08.2023 встановлено, що з наданої представником заявниці довідки форми ОК-5 (щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 ) вбачається, що остання працювала у ОСОБА_2 починаючи з 2017 року по липень 2021 року і ОСОБА_2 як роботодавець виплачувала ОСОБА_1 заробітну плату. З вказаним рішенням ОСОБА_1 погодилася і в апеляційному порядку не оскаржувала. 

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14.12.2023 ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, стягнути з відповідачки на її користь витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 5 000 грн та витрати на правову допомогу адвоката в Чернігівському апеляційному суді в сумі 5 000 грн. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване додаткове рішення є незаконним та необґрунтованим в зв`язку з тим, що судові витрати стягуються зі сторони, якій відмовлено в позові. 
Уважає, що оскільки рішення суду першої інстанції у цій справі є незаконним, то підлягає скасуванню і додаткове рішення. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо оскарження рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.11.2023. 

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.
З висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за невикористані відпустки апеляційний суд погоджується, однак висновок районного суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати не відповідає обставинам справи.

Судом у справі встановлено, що наказом ФОП ОСОБА_2 №1-К від 31.01.2017 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 01.02.2017 на посаду продавця продовольчих товарів (том 1 а.с. 61). 
01.02.2017 між ОСОБА_2 (фізична особа) та ОСОБА_1 (працівник) укладено трудовий договір, відповідно до п. 3 якого фізична особа зобов`язується оплачувати працю працівника у розмірі 3 220 грн на місяць. Розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Тривалість щорічної оплачуваної відпустки не може бути менш як 24 календарні дні (п. 6 Трудового договору). Трудовий договір зареєстрований 01.02.2017 за №4 (том 1 а.с. 64-65). 
Згідно із наданими копіями графіків відпусток, що затверджені роботодавцем: на 2017 рік відпустка ОСОБА_1 передбачалась у грудні тривалістю 24 дні; у 2018 році – у  жовтні тривалістю 24 дні; у 2019 році – у грудні тривалістю 24 дні; у 2020 році – у березні тривалістю 24 дні (том 1 а.с. 47-50).
З розрахункового листка №1 на оплату за відпустку згідно наказу №3-К від 05.12.2017 вбачається, що ОСОБА_1 нараховувалась оплата за відпустку з 07.12.2017 по 31.12.2017 (том 1 а.с. 62). 
Відповідно до копій наказів ФОП ОСОБА_2 №5-К від 04.12.2019, № 6-К від 04.10.2018 та розрахункових листків на оплату відпусток на підставі даних наказів, ОСОБА_1 надавались відпустки тривалістю 24 календарні дні з 07.12.2019 по 31.12.2019 та з 07.10.2018 по 31.10.2018 відповідно (том 1 а.с.57-60).
З копій заяв позивачки від 25.03.2020 та від 18.04.2020, наказів ФОП ОСОБА_2 №2-К від 25.03.2020, №3-К від 18.04.2020 та розрахункових листків на оплату відпусток, вбачається, що за заявами ОСОБА_1 надавались щорічні відпустки тривалістю 24 календарні дні з 25.03.2020 по 17.04.2020 та з 18.04.2020 по 13.05.2020 відповідно (том 1 а.с.51-56).
Перебування позивачки у відпустках підтверджується копіями табелів обліку робочого часу ФОП ОСОБА_2 від 31.12.2017, 31.10.2018, 31.12.2019, 30.04.2020, 31.05.2020 (том 1 а.с. 77, 87, 101, 105, 106).
Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.07.2023 встановлено, що за період з 2017 по 2021 роки ФОП ОСОБА_2 нараховувала ОСОБА_1 заробітну плату та сплачувала податки на нараховані суми (том 1 а.с. 4).
Із копій книг нарахування заробітної плати за період з 01.05.2016 по 01.05.2020 та з 01.05.2020 ФОП ОСОБА_2 встановлено, що остання нараховувала ОСОБА_1 заробітну плату у законодавчо встановленому мінімальному розмірі (том 1 а.с. 115-192, 200-222).
З 01.02.2021 по 15.07.2021 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується табелями обліку використаного робочого часу ФОП ОСОБА_2 від 28.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021, 31.05.2021, 30.06.2021, 31.07.2021 ОСОБА_1 (том 1 а.с. 193-199). 
Згідно з наказом ФОП ОСОБА_2 № 8-К від 17.07.2021 звільнено з роботи ОСОБА_1 , продавця продовольчих товарів, з 17.07.2021 за угодою сторін згідно ст. 36 пункту 1 КЗпП України. Підстава: заява ОСОБА_1 ( том 1 а.с.10 зворот).
У відповіді № 4 від 21.08.2023, наданої ФОП ОСОБА_2 на запит представника ОСОБА_1 – адвоката Ковалюха В.М., повідомлено, що заробітна плата ОСОБА_1 з 01.02.2017 по 17.07.2021 нараховувалась та виплачувалась повністю згідно з видатковим касовим ордером; з 04.01.2021 по 16.07.2021 працівниця була на лікарняному, тому кошти перераховувались на її картковий рахунок. В зв`язку з тим, що 19.07.2022 набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352 та вимог ст. 234 КЗпП України, видаткові ордери працівників, після звільнення яких минуло більше одного року, не зберігаються (том 1 а.с.10).
Також, виходячи із повідомлення № 5 від 29.08.2023, наданого ФОП ОСОБА_2 на запит адвоката Ковалюха В.М., про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні ОСОБА_1 не повідомлялась. Всі належні виплати ОСОБА_1 отримала у день звільнення згідно видаткового касового ордеру (том 1 а.с. 13).
З виписки про надходження по картці ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» від 19.07.2023 вбачається, що 27.01.2021, 05.05.2021, 15.06.2021, 13.07.2021 та 24.09.2021 по картці були проведені цільові зарахування на загальну суму 25972,97 грн (том 1 а.с.8). 
Згідно із заочним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05.04.2023 у справі № 728/124/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 21.10.2019 в загальній сумі 145 994,33 грн, з яких: основна сума заборгованості – 86 000 грн, штраф 50% - 43 000 грн, інфляційне збільшення – 13530,33 грн та 3% річних – 3 464 грн та 3 991,92 грн в рахунок повернення коштів по сплаті судових витрат, а всього стягнуто 149 986,25 грн. В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (том 1 а.с. 31-33). 
Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22.08.2023 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.04.2023 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишено без задоволення (том 1 а.с. 34-36).

Статтею 43 Конституції України визначено, що  кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. 
Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
У частині першій статті 1 ЗУ «Про оплату праці», яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.94 КЗпП України, визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Частиною 1 ст. 115 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення) та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення)).
Закріплені у ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та водночас стимулюють роботодавцем не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про відпустки», право на відпустки мають працівники, які перебувають у трудових відносинах із підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. 
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
З положень ст. 83 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про відпустки» вбачається, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 і №9- рп/2013.
Так, у рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013  (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.
Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.
Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підтвердження доводів щодо невиплати заробітної плати за період роботи з 2019 року по 2021 рік позивачкою надані:
- відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.07.2023 за період з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2021 року;
- індивідуальні відомості про застраховану особу з Державного реєстру ЗДСС форми ОК-5, в яких зазначені кількість трудових (відпрацьованих) днів та сума нарахованого заробітку, з якого до Пенсійного фонду України були сплачені страхові внески;
- виписка по її картковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». 
У свою чергу відповідачкою, на виконання вимог ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31.10.2023, та на підтвердження відсутності заборгованості з виплати заробітної плати ОСОБА_1 і компенсації за невикористані відпустки,  надано:
- табелі обліку використання робочого часу ОСОБА_1 за 2017-2021 роки;
- книги нарахування заробітної плати за 2016-2020 роки та за 2020-2021 роки;
- графіки відпусток за 2017-2020 роки;
- заяви ОСОБА_1 про надання відпусток та накази ФОП ОСОБА_2 про надання відпусток;  
- розрахункові листи на оплату за відпустки, які не містять підпису позивачки. 
З досліджених доказів убачається, що за період роботи ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 з 01.02.2017 по 17.07.2021 їй нараховувалася заробітна плата, з якої сплачувалися передбачені законодавством України податки та збори. Згідно розрахункових листів, наданих відповідачкою, проводилися нарахування на оплату відпусток. 
При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував того, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження виплати заробітної плати ОСОБА_1 . З наданих відповідачем  доказів можна зробити висновок лише про те, що заробітна плата нараховувалася та сплачувалися податки. 
Належним і допустимим доказом про виплату працівнику належної йому заробітної плати і її отримання ним є платіжні (видаткові) відомості на виплату заробітної плати. 
Відповідно до п.п. 10, 11 п. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси; касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, електронні розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.
Виплати, пов`язані з оплатою праці, проводяться касиром установи/підприємства за видатковими касовими ордерами, складеними на кожного одержувача чи за видатковими відомостями. Дозвільний напис про видачу готівки за підписами керівника і головного бухгалтера або осіб, уповноважених керівником, робиться на титульній сторінці видаткової відомості із зазначенням строків видачі готівки і суми (гривень - словами, копійок - цифрами). Одноразові видачі готівки на виплати, пов`язані з оплатою праці, окремим особам проводяться за видатковими касовими ордерами (п. 30 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні).
Прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну (п. 32 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні).
Відповідно до ст. 44.1 Податкового Кодексу України ((у редакції, чинній на момент звільнення) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент звільнення ОСОБА_1 , платіжні (видаткові) відомості на виплату заробітної плати мали зберігатися роботодавцем протягом 1095 днів (тобто 3 роки), а не 1 рік, як помилково зазначає відповідач. 
При цьому матеріали справи не містять ні платіжних (видаткових) відомостей на виплату заробітної плати, ні доказів того, що їх було знищено (акту про знищення документів), ні доказів перерахування у повному обсязі заробітної плати на картковий рахунок позивачки у спірний період. 
Сторони у справі не є рівними учасниками спірних правовідносин та мають відмінні правові можливості з надання доказів щодо наявності або відсутності заборгованості з виплати заробітної плати та інших належних працівнику виплат.
Саме на відповідачку покладається обов`язок надання доказів на спростовування доводів позивачки щодо існування заборгованості по заробітній платі, якими є первинні розрахункові платіжні документи. Саме відповідач, як роботодавець, повинен надати суду такі докази, оскільки вони (відповідні документи, первинні бухгалтерські документи) знаходяться (мають знаходитись) в його розпорядженні.
Доводи відзиву відповідачки на позов про те, що ОСОБА_1 було звільнено 17.07.2021, а з позовом вона звернулася лише у вересні 2023 року, поза межами встановленого строку звернення до суду, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Не є також слушними посилання ОСОБА_2 на те, що вимоги про стягнення заробітної плати виникли у ОСОБА_1 після прийняття 05.04.2023 Бахмацьким районним судом Чернігівської області заочного рішення у справі №728/124/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, а також про те, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22.08.2023 встановлено, що з наданої представником заявниці довідки форми ОК-5 (щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 ) вбачається, що остання працювала у ОСОБА_2 починаючи з 2017 року по липень 2021 року і ОСОБА_2 як роботодавець виплачувала ОСОБА_1 заробітну плату, оскільки відповідно до приписів ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Отже, враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 та зважаючи на те, що надана ОСОБА_2 документація, зокрема копії книг про нарахування заробітної плати,  яка узгоджується із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків та відомостями із Реєстру застрахованих осіб, свідчить лише про нарахування заробітної плати та сплату ФОП ОСОБА_2 податків, а не про безпосередню виплату заробітної плати, колегія суддів уважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі.
Згідно з книгами про нарахування заробітної плати та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків сума заробітної плати ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 з 01.01.2019 по 17.07.2021 (спірний період визначений позивачкою) становила 120 813,30 грн. 
Матеріали справи містять підтвердження виплати заробітної плати (лікарняні, перераховані на картковий рахунок) на суму 25 972,97 грн. Отже, заборгованість ФОП ОСОБА_2 по заробітній платі ОСОБА_1 становить 94 840,33 грн (120 813,30 грн - 25 972,97 грн) (сума зазначена без утриманих з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів).
      
        Що стосується вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації за невикористані відпустки, апеляційний суд зазначає наступне.
        Відповідно до копій наказів ФОП ОСОБА_2 №3-К від 05.12.2017, №5-К від 04.12.2019, № 6-К від 04.10.2018, №2-К від 25.03.2020, №3-К від 18.04.2020 ОСОБА_1 надавались відпустки. Факт перебування позивачки у відпустках за весь період роботи  підтверджується табелями обліку робочого часу. 
Ураховуючи зазначене, висновок районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за невикористані відпустки є правильним.
Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року – скасуванню  в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення  вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін. 

У позовній заяві та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції в сумі 5 000 грн та витрати на правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000 грн. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції адвокат Ковалюх В.М. здійснював згідно із ордером на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1063315 (том 1 а.с. 3), виданим на підставі договору про правову допомогу від 11.09.2023 (том 1 а.с. 16). 
Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору про правову допомогу від 11.09.2023 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику консультаційні та юридичні послуги в справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати. 
Замовник уповноважує виконавця представляти інтереси замовника у всіх підприємствах, установах, організаціях, судах України, в тому числі в судах першої та апеляційної інстанцій з усіма правами, які надані відповідним чинним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі чи іншій особі, що бере участь у справі, у тому числі подавати та підписувати позовні та інші заяви, підписувати та подавати клопотання, скарги та інші документи, знайомитися з матеріалами справ, що стосуються Довірителя, знімати копії з документів, долучених до справи, брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання та відводи, права повної або часткової відмови від позовних вимог, повного або часткового визнання позову, зміни предмету та підстав позову, збільшення або зменшення позовних вимог, залишення позову без розгляду, укладання мирової угоди, пред?явлення зустрічного позову, одержання рішення, ухвали, постанови, виконавчого листа або наказу суду, пред`явлення виконавчого листа або наказу суду до виконання з правом одержання майна, коштів в ході виконання рішення суду, оскарження рішень, ухвал, постанов суду у передбаченому чинним в Україні законодавством порядку, відмовитися або відкликати апеляційну чи касаційну скаргу, тощо.
Для представництва інтересів Замовника Виконавцю надається право: подавати заяви, документи у відповідні органи, установи, організації та суди, одержувати необхідні довідки, документи та іншу інформацію у будь-яких державних або недержавних органах, установах, організаціях, судах, Реєстраційній службі, розписуватися за Довірителя та виконувати всі інші дії, пов`язані з цим договором.
Згідно з п. 4.1 Договору про правову допомогу від 11.09.2023 за послуги передбачені в п. 1.1 цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю винагороду в сумі 5 000 грн.
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 7.1 Договору про правову допомогу від 11.09.2023).
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 20.09.2023 (том 1 а.с. 17) адвокат Ковалюх В.М. надав ОСОБА_1 юридичні послуги відповідно до Договору про правову допомогу від 11.09.2023, а саме: 
- зустріч з клієнтом, вислуховування його розповіді, встановлення обставин спору, ознайомлення з матеріалами наданими Клієнтом, оформлення документів на ведення цивільної справи (договір про правову допомогу, ордер адвоката, квитанція до прибуткового касового ордера) – 0,5 год – 500 грн;
- вивчення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, судової практики, формування правової позиції у справі, складання позовної заяви, її друк в двох примірниках, виготовлення та посвідчення копій документів, подання документів до суду – 3,5 год – 3 500 грн;
участь в судових засіданнях – 1 год – 1 000 грн.
Всього 5 000 грн. 
На підтвердження оплати за надані послуги надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 51 від 11.09.2023, згідно якої адвокатом Ковалюхом В.М. прийнято від ОСОБА_1 на підставі договору про правову допомогу від 11.09.2023 5 000 грн (том 1 а.с. 17 зворот).
У матеріалах справи міститься позовна заява від 20.09.2023 з додатками, яка підписана адвокатом Ковалюхом В.М. (том 1 а.с. 1-17). Адвокат Ковалюх В.М. брав участь у судових засіданнях 31.10.2023 тривалістю 30 хв та 30.11.2023 тривалістю 2 год 8 хв, що підтверджується протоколами судових засідань № 2080981 від 31.10.2023 (том 1 а.с. 39-40) та № 2206919 від 30.11.2023 (том 1 а.с. 224-226).  
З урахуванням вищевикладеного, аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката у суді першої інстанції та надані на його підтвердження належні, допустимі та достатні докази, врахувавши складність справи, принципи співмірності та розумності таких витрат, колегія суддів  доходить висновку про необхідність їх відшкодування.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням позову на 85,66% від оскаржуваної суми, з ФОП ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1 підлягає  стягненню 4 283 грн  (5 000 грн х 85,66%) витрат на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції. 

Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції адвокат Ковалюх В.М. здійснював згідно із ордером на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1071179 (том 1 а.с. 266), виданим на підставі договору про правову допомогу від 04.12.2023 (том 1 а.с. 267). 
Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору про правову допомогу від 04.12.2023 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику консультаційні та юридичні послуги в справі № 728/2632/23 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки в Чернігівському апеляційному суді. 
Замовник уповноважує Виконавця представляти інтереси Замовника у всіх підприємствах, установах, організаціях, судах України, в тому числі в судах першої та апеляційної інстанцій з усіма правами, які надані відповідним чинним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі чи іншій особі, що бере участь у справі, у тому числі подавати та підписувати позовні та інші заяви, підписувати та подавати клопотання, скарги та інші документи, знайомитися з матеріалами справ, що стосуються Довірителя, знімати копії з документів, долучених до справи, брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання та відводи, права повної або часткової відмови від позовних вимог, повного або часткового визнання позову, зміни предмету та підстав позову, збільшення або зменшення позовних вимог, залишення позову без розгляду, укладання мирової угоди, пред?явлення зустрічного позову, одержання рішення, ухвали, постанови, виконавчого листа або наказу суду, пред`явлення виконавчого листа або наказу суду до виконання з правом одержання майна, коштів в ході виконання рішення суду, оскарження рішень, ухвал, постанов суду у передбаченому чинним в Україні законодавством порядку, відмовитися або відкликати апеляційну чи касаційну скаргу, тощо.
Для представництва інтересів Замовника Виконавцю надається право: подавати заяви, документи у відповідні органи, установи, організації та суди, одержувати необхідні довідки, документи та іншу інформацію у будь-яких державних або недержавних органах, установах, організаціях, судах, Реєстраційній службі, розписуватися за Довірителя та виконувати всі інші дії, пов`язані з цим договором.
Згідно з п. 4.1 Договору про правову допомогу від 04.12.2023 за послуги передбачені в п. 1.1 цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю винагороду в сумі 5 000 грн.
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 7.1 Договору про правову допомогу від 04.12.2023).
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 06.12.2023 (том 1 а.с. 269) адвокат Ковалюх В.М. надав ОСОБА_1 юридичні послуги відповідно до Договору про правову допомогу від 04.12.2023, а саме: 
- зустріч з клієнтом, оформлення документів на ведення цивільної справи (договір про правову допомогу, ордер адвоката, квитанція до прибуткового касового ордера) – 0,5 год – 500 грн;
- вивчення та аналіз рішення Бахмацького районного суду від 30.11.2023 – 2 год – 2 000 грн; 
- підготовка апеляційної скарги, виготовлення копій документів та подача їх до суду – 2 год – 2 000 грн;
- участь у судовому засіданні в Чернігівському апеляційному суді – 0,5 год – 500 грн. 
Всього 5 000 грн. 
Аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката у суді апеляційної інстанції, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розмір колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Так, адвокатом Ковалюхом В.М. складено та надіслано до апеляційного суду апеляційну скаргу, яку згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 06.12.2023 оцінено в 2 000 грн. Ця сума, на думку апеляційного суду, є обґрунтованою та підлягає відшкодуванню. 
Також, колегія суддів уважає обґрунтованими та доведеними витрати у сумі 2 000 грн на вивчення та аналіз рішення суду першої інстанції. 
Що стосується витрат у розмірі 500 грн за зустріч з клієнтом, оформлення документів на ведення цивільної справи (договір про правову допомогу, ордер адвоката, квитанція до прибуткового касового ордера) та 500 грн за участь у судовому засіданні в Чернігівському апеляційному суді, то вони не підлягають відшкодуванню з огляду на таке. 
Так, адвокат Ковалюх В.М. вже представляв інтереси ОСОБА_1 у даній справі у суді першої інстанції, а тому був ознайомлений зі справою та мав зустріч з клієнтом. 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.01.2024 розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. 
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що документально підтвердженими, такими, що були понесені фактично, є витрати у сумі 4 000 грн.
Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги на 85,66% від оскаржуваної суми, з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 426,40 грн  (4 000 грн х 85,66%) витрат на правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції. 

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000 грн.
Представництво інтересів ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції адвокат Антоненко І.Є. здійснював відповідно до ордеру серії СВ № 1075943 від 24.01.2024, виданого  на підставі Договору про надання правничої допомоги від 05.10.2023 (том 1 а.с. 235). 
Згідно п. 1.2 Договору про надання правничої допомоги від 05.10.2023 (далі Договір)  Клієнт уповноважує Адвоката представляти інтереси Клієнта в усіх судах України з усіма правами та повноваженнями без їх обмеження, які надані відповідним чинним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі чи іншій особі, що бере участь у справі, у тому числі подавати та підписувати позовні та інші заяви, відзиви, підписувати та подавати клопотання, скарги та інші документи, знайомитися з матеріалами справ, що стосуються Клієнта, знімати копії з документів, долучених до справи, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання та відводи, права повної або часткової відмови від позовних вимог, повного або часткового визнання позову, зміни предмету та підстав позову, ініціювати перед судом питання про врегулювання спору за участю судді, укладання мирової угоди, пред?явлення зустрічного позову, одержання та пред?явлення рішення, ухвали, постанови, виконавчого листа або наказу суду до виконання, оскарження рішень, ухвал, постанов суду у передбаченому чинним в Україні законодавством порядку, відмовитися або відкликати апеляційну чи касаційну скаргу, тощо.
Для представництва інтересів Клієнта Адвокату надається право: подавати заяви, документи у відповідні органи, установи, організації та суди, одержувати необхідні довідки, документи та іншу інформацію у будь-яких державних або недержавних органах, установах, організаціях, судах, розписуватися за Клієнта та виконувати всі інші дії, пов?язані з цим Договором (п. 1.3 Договору).
За послуги, зазначені в п.1.1 цього Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар у погодинному розмірі 1 000 гривень за 1 годину роботи адвоката під час підготовки матеріалі: до судового розгляду, 2 000 гривень - судовий розгляд в суді 1 інстанції, 2 000 гривень – підготовка і подання апеляційної скарги (відзиву), 3 000 гривень - судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, 3 000 гривень - підготовка і подання касаційної скарги (п. 4.1 Договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 7.1 Договору). 
На підтвердження понесених витрат надано акт приймання-передачі наданих послуг на виконання умов Договору від 05.10.2023 від 24.01.2024, згідно якого Адвокат надав, а Клієнт прийняв професійну правничу (правову) допомогу:
- ознайомлення з апеляційною скаргою та додатками до неї, складання відзиву – 2 год – 2 000 грн;
- судовий розгляд в Чернігівському апеляційному суді – 3 000 грн.
Всього 5 000 грн. 
Аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката Антоненка І.Є. у даній справі, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розмір колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Так, адвокатом Антоненко І.Є. складено та надіслано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно акту приймання-передачі від 24.01.2024 оцінено в 2 000 грн. Ця сума на думку апеляційного суду є обґрунтованою та підлягає відшкодуванню. 
Витрати у розмірі 3 000 грн за судовий розгляд в Чернігівському апеляційному суді не підлягають відшкодуванню з огляду на те, що ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.01.2024 розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. 
Відтак, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів уважає, що сума 2 000 грн є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами.
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги на 85,66% від оскаржуваної суми, тобто незадоволенням вимог на 14,34 %,  з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 підлягає стягненню 286,80 грн витрат на правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції (2 000 грн х 14,34%). 

За результатом взаємозаліку сум витрат сторін на правову допомогу адвокатів в суді апеляційної інстанції з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 остаточно підлягає стягненню 3 157,60 грн витрат на правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції (3 426,40 грн – 268,80 грн). 

Щодо оскарження додаткового рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14.12.2023 колегія суддів зазначає наступне. 

Додатковим рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14.12.2023 заяву представника ФОП ОСОБА_2 – адвоката Антоненка І.Є. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 5 000 грн у рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. 
Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що витрати, які просить стягнути представник відповідачки з позивачки відповідають умовам укладеного між відповідачкою та адвокатом договору, узгоджуються із видом та вартістю виконаних адвокатом робіт і не є необґрунтованими чи надмірно завищеними. 
У зв`язку із тим, що рішення Бахмацького районному суду Чернігівської області від 30.11.2023 підлягає скасуванню  в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення  позовних вимог, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишається без змін, то додаткове рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.12.2023 підлягає зміні.  

Представництво інтересів ОСОБА_2 у суді першої інстанції здійснював адвокат Антоненко І.Є. згідно із ордером про надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1068058 від 31.10.2023 (том 1 а.с. 37), виданим на підставі Договору про надання правничої допомоги від 05.10.2023 (том 1 а.с. 235)
Як зазначалось вище, згідно з п. 4.1 Договору, за послуги, зазначені в п.1.1 цього Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар у погодинному розмірі 1 000 гривень за 1 годину роботи адвоката під час підготовки матеріалі: до судового розгляду, 2 000 гривень - судовий розгляд в суді 1 інстанції, 2 000 гривень – підготовка і подання апеляційної скарги (відзиву), 3 000 гривень - судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, 3 000 гривень - підготовка і подання касаційної скарги (п. 4.1 Договору).
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг на виконання умов договору від 09.10.2023 (том 1 а.с. 236) Адвокат надав, а Клієнт прийняв професійну правничу (правову) допомогу:
- зустріч з клієнтом, з`ясування обставин справи, консультація, аналіз наданих клієнтом документів, узгодження правової позиції – 0,5 год – 500 грн;
- ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї – 0,5 год – 500 грн;
- складання відзиву, направлення відзиву стороні позивача – 2 год – 2 000 грн;
- судовий розгляд в суді першої інстанції – 2 год.
Всього 5 000 грн. 
На підтвердження оплати стороною відповідача надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 41 від 05.10.2023, згідно якої адвокатом Антоненко І.Є. прийнято від ФОП ОСОБА_2 на підставі договору від 05.10.2023 5 000 грн (том 1 а.с. 237).
На підтвердження обсягу правової допомоги адвоката Антоненка І.Є. в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву від 09.10.2023 з додатками (том 1 а.с. 27-36). Адвокат Антоненко І.Є. брав участь у судових засіданнях 31.10.2023 тривалістю 30 хв та 30.11.2023 тривалістю 2 год 8 хв, що підтверджується протоколами судових засідань № 2080981 від 31.10.2023 (том 1 а.с. 39-40) та № 2206919 від 30.11.2023 (том 1 а.с. 224-226).  
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням позову на 85,66% від оскаржуваної суми, тобто незадоволенням позовних вимог на 14,34%, з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 підлягає стягненню 717 грн витрат на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції (5 000 грн х 14,34%). 
З огляду на викладене, додаткове рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14.12.2023 підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 суми у рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги з 5 000 грн до 717 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1   – задовольнити частково.
Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі – скасувати.
Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі – задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) 94 840,33 грн заборгованості по заробітній платі (сума зазначена без урахування сплачених з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів), 4 283 грн витрат на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції, 3 157,60 грн витрат на правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.
В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Додаткове рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму у рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги з 5 000 грн до 717 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                                      О.Є. Мамонова

Судді:                                                                              О.І. Онищенко

                                                                                         Н.В. Шитченко