ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/808/24 Справа № 176/1179/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Крамар О.М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Барильської А.П., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИЛА: 

       У травні 2023 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернулbся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування позовних вимог посилалbся на те, що 23 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5275314057. Того ж дня позичальником ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту до вказаного кредитного договору. 
       Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язалося надати кредит у розмірі 69 399 грн на умовах, встановлених цим договором, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 23 березня 2020 року між «ФК« Центр фінансових рішень» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 5275314057-ІІ, за умовами якого вона поручилася за виконання ОСОБА_1 усіх обов`язків за кредитним договором №5275314057. 
       20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір Факторингу №200921, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язується відступити АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених договором, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування. Відповідно до умов Договору Факторингу №200921 від 20 вересня 2021 року та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору Факторингу, АТ «Таскомбанк» є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №5275314057 від 23 березня 2021 року з усіма наступними додатками та змінами.
       Оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язання належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернув, та станом на 09 лютого 2023 року допустив заборгованість у загальному розмірі 112931,45 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі 66 181,05 грн., заборгованості по річним процентам (в т.ч. простроченої) у розмірі 12 467,18 грн.; заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. простроченої) у розмірі 34 283,22 грн., а вимога надіслана поручителю ОСОБА_2 24 березня 2023 року залишена без виконання, просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів зазначену заборгованість у солідарному порядку та судові витрати. 
       Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року позов задоволено. Вирішено питання відносно судових витрат. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову АТ «Таскомбанк» відмовити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість. Кредитний договір укладено на суму 50000 грн, та виключно видача цієї суми є доведеною, а 19 99 грн мали бути перераховані на інші цілі, а саме договори страхування. З ним трапився страховий випадок, про що були повідомлені усі учасники правовідносин, втім з доказів, наданих позивачем не вбачається видачі 19399 грн. Виписка, надана позивачем, доводить анулювання заборгованості за власним рішенням кредитора. 
       04 грудня 2023 року позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначав про те, що доводи апеляційної скарги спростовуються наданими ними суду першої інстанції доказами. Грошові кошти в обумовленому розмірі згідно умов договору були надані позичальнику. 
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).        
       Зважаючи на те, що ціна позову становить 112 931,45 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 23 березня 2021 року між ТОВ «ФК«Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №5275314057.
       Згідно з п.1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту: кредит; сума кредиту: 69 399,00 грн; строк, на який надається кредит: 36. 
       В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №5275314057-ІІ від 23 березня 2021 року. 
       Згідно з п.1.1 Договору поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором (включно з усіма змінами до нього), укладеним з кредитором.
       Відповідно до Договору факторингу №200921 від 20 вересня 2021 року, укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР», до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги за Кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №200921 від 20.09.2021 року, АТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
       Випискою по особовому рахунку за період з 23 березня 2021 року по 09 лютого 2023 року підтверджується факт користування відповідачем ОСОБА_1 кредитними коштами. 
       Однак, зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 09 лютого 2023 року, допустив заборгованість у загальному розмірі 112931,45 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі 66 181,05 грн., заборгованості по річним процентам (в т.ч. простроченої) у розмірі 12467,18 грн.; заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. простроченої) у розмірі 34 283,22 грн..
       Позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 було надіслано Повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за Кредитним договором №5275314057, однак зазначена заборгованість не погашена. 
       У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором, 24 березня 2023 року Банком направлено відповідачці ОСОБА_2 , як поручителю, повідомлення-вимогу №6122/70.1.1 про необхідність повернення кредитних коштів, однак кошти повернуті не були. 
       Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. 
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.
       Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
       Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).
       Так, згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
       Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.        
       Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
       Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
       У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
       Так з матеріалів справ встановлено, що 23 березня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №5275314057. 
       Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
       Згідно з п.1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту: кредит; сума кредиту: 69399 грн; строк, на який надається кредит: 36.
       Пункт 1.3. кредитного договору передбачає, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5314057, який є невід`ємною частиною цього Договору.
       Згідно з п.2.1. кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК«ЦФР» редакція від 04 січня 2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір.
       Відповідно до п.4,5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5314057 кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Сума кредитного ліміту - 69399,00 грн. Строк, на який надається кредит - 36 місяців. Річні проценти - 11,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 2,6% від суми кредиту. 
       Позичальник підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування, про що свідчить підпис відповідача у Паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5314057. 
       Згідно із статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
       Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
       В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №5275314057-ІІ від 23 березня 2021 року. 
       Згідно з п.1.1 Договору поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором (включно з усіма змінами до нього), укладеним з кредитором.
       Відповідно до п.п.3.1.1 Договору поруки, кредитор має право одержати задоволення своїх вимог за порушеним зобов`язанням, забезпеченим порукою, як від боржника, так і від поручителя, солідарно та в повному обсязі.
       Відповідно до п.4.1 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за порушення боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним між боржником та кредитором.
       У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (п.4.3 Договору поруки).
       Разом з тим, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
       Відповідно до Договору факторингу №200921 від 20 вересня 2021 року позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 5275314057 від 23 березня 2021 року.
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
       Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       До позовної заяви позивачем було надано достатньо належних та допустимих доказів які підтверджують заявлені ними позовні вимоги (а.с.10,11-12,17-18,19-28,30-31,32,33,34,35,36, 37,38,39-70) та які не спростовуються доводами, приведеними в апеляційній скарзі. 
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами, натомість, як вбачається із матеріалів справи, відповідач має заборгованість за кредитним договором, її розмір перевірений колегією суддів та з яким колегія суддів погоджується. 
       Доводи апеляційної скарги в частині того, що кредитний договір укладено на суму 50000 грн., та виключно видача цієї суми є доведеною позивачем, а 19399 грн. мали бути перераховані на інші цілі, а саме договори страхування, як підстава для скасування рішення та відмова у задоволенні позову також відхиляються, оскільки згідно з п.1.2 кредитного договору від 23 березня 2021 року №5275314057, вбачається, що кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту: кредит; сума кредиту: 69 399 грн.. 
       Так з п.1.4 кредитного договору вбачається, що вказана загальна сума кредиту наданого на підставі договору: 69399 грн. за дорученням позичальника ОСОБА_1 вказана сума перераховується за наступними реквізитами: 50000 грн отримувач ОСОБА_1 ; 500 грн отримувач ТОВ "МайСейфіті"; 17100 грн та 800 грн отримувач ПАТ "СК "ТАС"; 600 грн та 399 грн. отримувач ТОВ "ЦФР" (50 000 + 500 + 17 100+ 800+600+399 = 69 399). 
       З матеріалів справи вбачається, перерахування загальної суми кредиту вказаним отримувачам. 
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості .
       Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинно бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
       В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
       Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                        А.П. Барильська 

       Судді:                                                                Е.Л.Демченко 

                                                                       М.О.Макаров