ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/1570/23	Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П. 	
Провадження № 33/817/178/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року,
в с т а н о в и в:
Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 , 05 жовтня 2024 року о 16 год.54 хв. по вул. Привокзальна, 2 в м. Бережани, керував транспортним засобом Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі відмовився.
В апеляційній скарзі особа яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує що справу було вирішено у його відсутності , а також у відсутності його захисника, який у той день був зайнятий у іншому процесі, про що подав письмову заяву про відкладення розгляду справи, яка судом була проігнорована. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а був лише збуджений унаслідок виробничих непорозумінь по місцю роботи. 
Звертає увагу, що відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тому що не довіряє пристроям які визначають рівень алкогольно сп`яніння.
Просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. ст.130 КУпАП на підставі ст.247 КУпАП.
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не був присутній при розгляді справи судом перщої інстанції.
Апелянт ОСОБА_1 та його захисник адвокат Прийдун В.М., які повідомлялися апеляційним судом про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки.
       Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
       Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа Каракуця проти України) 
За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу та його захисника.
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. 
       Окрім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї копій документів, ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи судом першої інстанції, а копію постанови отримав рекомендованим листом 29 січня 2024 року.
       Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 07 лютого 2024 року.
       За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити. 
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 497059 від 05 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 , 05 жовтня 2024 року о 16 год.54 хв. по вул. Привокзальна, 2 в м. Бережани, керував транспортним засобом Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогльного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі відмовився.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудними камерами працівників патрульної поліції зафіксовано як транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , було зупинено працівниками патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху. Окрім вищевказаного, даними відеозапису зафіксовано, що безпосередньо після зупинки вище зазначеного транспортного засобу на місці водія працівниками поліції було виявлено ОСОБА_1 , якого детально поінформовано про підставу зупинки його транспортного засобу, а саме - не був пристебнутим ременем пасивної безпеки.
       Окрім того, факт порушення ним ПДР України підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7878268 від 05 жовтня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, а саме керування транспортним засобом без ременя пасивної безпеки, яку останній підписав без зауважень.
       Також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння і запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від чого водій відмовився, як і в подальшому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. 
Стосовно доводів апелянта, що справу судом першої інстанції розглянуто у відсутності нього а також його адвоката, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 не є обов`язковою. 
       Окрім того, як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_1 належним чином повідомлявся місцевим судом про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить відповідно телефонограма, складена секретарем судового засідання. Проте, в судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився і не повідомив суд про причину неявки. Його захисник - адвокат Прийдун В.М. також в судове засідання не з`явився, направив заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі, однак не надав суду жодних доказів щодо наявності поважності причин неявки у судове засідання. 
       З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 , як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника Прийдуна В.М. які своєчасно були сповіщені про місце і час розгляду справи.
       Крім цього, апеляційним судом поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, тому він не позбавлений позбавлений можливості реалізувати надані йому законом процесуальні права. 
       Тому вказані доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист та інших процесуальних прав ОСОБА_1 не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду з процесуальних підстав.
       Що стосується твердження апелянта про недовіру до технічних пристроїв за допомогою яких визначається стан алкогольного сп`яніня, то суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки дані прилади відноситься до дозволених до застосування на території України медичних виробів та їх показники можуть вважатися допустимим доказом, згідно ч. 3 чинного наказу МВС України від 01 березня 2010 року №33, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2010 року за №262/17557.
Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності прийнятого судом першої інстанції рішення на підставі вищевказаних матеріалів справи апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для закриття провадження у даній справі, що слідує з поданої апеляційної скарги, відсутні.
       Узагальнюючи викладене, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Таким чином, місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 
Керуючись ст.294 КУпАП, — 
п о с т а н о в и в:
Поновити адвокату Бідулі Л.І. строк на апеляційне оскарження постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року.
       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя