Номер провадження: 22-ц/813/1129/24 
Справа № 496/6639/13-ц
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

                                               ПОСТАНОВА
Іменем України
12.02.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,
на ухвалу Біляївського районного суду Одеського області від 11 січня 2023 року, 
за заявою АТ «Державний ощадний банк України» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виступає від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з реєстрації, 
в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з заявою про заміну сторони у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виступає від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з реєстрації, в обґрунтування якої зазначив, що Біляївський районний суд Одеської області рішенням від 15.03.2016 року позов Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виступає від свого імені та від імені та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з реєстрації задовольнив. Звернув стягнення на предмет іпотеки. Ухвалив відстрочити виконання рішення суду, крім виконання рішення в частині стягнення судових витрат у загальному розмірі 7719,30 грн, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Станом на 05.11.2021 року рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 .
Стягувачем вживались заходи щодо отримання інформації про правонаступників боржника.
05.11.2021 року АТ «Ощадбанк» звернувся з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні. Під час розгляду вказаної заяви судом встановлено, що правонаступниками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Біляївський районний суд Одеського області ухвалою від 31.08.2022 року відмовив у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про заміну сторони у виконавчому провадженні залишено без задоволення.
Заявник вважає, що ухвала Біляївського районного суду Одеського області від 31.08.2022 року має преюдиційне значення для розгляду вказаної заяви, оскільки встановлено, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_1 є ОСОБА_5 
АТ «Державний ощадний банк України» просило суд замінити ОСОБА_1 його правонаступником ОСОБА_5 у виконавчому провадженні. 
Біляївський районний суд Одеської області ухвалою від 11 січня 2023 року заяву АТ «Державний ощадний банк України» про заміну сторони виконавчого провадження.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеського області від 11 січня 2023 року та ухвалити нову, якою заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що стягувач 22.11.2018 року вперше звернувся з заявою до Другої одеської державної нотаріальної контори з метою встановлення кола правонаступників боржника, що спростовує висновок суду першої інстанції щодо відсутності підтверджуючих доказів пред`явлення вимог до спадкоємця боржника. Вважає, що в матеріалах справи є докази того, що саме ОСОБА_5 є правонаступником майна боржника, як особа яка фактично прийняла спадщину. Обов`язок відповідати перед кредитором всім своїм майно зі смертю ОСОБА_1 не припинився та перейшов до правонаступника ОСОБА_5 . Також вважає, що з заявою про заміну сторони правонаступником скаржник звернувся у передбачений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та за відсутності фактичного виконання рішення. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2023 року цивільну справу розподілено колегії судді: головуючий суддя – Чорна Т.Г., судді – Орловська Н.В., Пузанова Л.В.
16 лютого 2023 року рішенням Вищої Ради правосуддя № 55/0/15-23 ОСОБА_8 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2023 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючий суддя – Цюра Т.В., судді: Орловська Н.В., Пузанова Л.В.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 04.04.2023 відкрив провадження за вказаною апеляційною скаргою та ухвалою від 30.05.2023 року призначив справу до розгляду.
Рішенням № 763/0/15-23 від 01 серпня 2023 року Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_9 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023 року в цій справі визначено головуючим суддю ОСОБА_10 у зв`язку з звільненням з посади судді ОСОБА_9 . 
Представник заявника у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
ОСОБА_5 судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процессу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну строни виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що стягувач АТ «Ощадбанк» дізнався про смерть боржника ОСОБА_1 16.11.2018 року, однак в матеріалах справи відсутні підтвердження щодо пред`явлення вимог до спадкоємця боржника щодо сплати боргу спадкодавця у будь-який спосіб у межах строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України. Також в матеріалах справи відсутні відомості, що спадкоємець  ОСОБА_5  успадкувала майно, належне спадкодавцю на момент відкриття спадщини.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором про іпотечний кредит, укладеним 14.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», яке в подальшому змінило назву на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та  ОСОБА_11 , зі строком  остаточного погашення не пізніше  вісімнадцятого листопада дві тисячі двадцять восьмого року,  15.02.2008 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно.
 
Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2016 року по справі № 496/6639/13-ц позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виступав від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_11 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за договором про іпотечний кредит № 2240-н від 14.02.2008 року у розмірі 334818,81 євро та 6954,23 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.02.2008 року за Р№ 355, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,229 га, що розташована на території Мирненської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5121084100:02:001:0163, що належить ОСОБА_1 , житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 69,10 кв.м, житловою площею 35,30 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом з усіма його приналежностями та поліпшеннями, які можуть виникнути в результаті переобладнання/перепланування, реконструкції та/або добудови, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області 02.06.2007 року за реєстровим № 1-3868, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності під час вчинення виконавчих дій.
Отже звернувшись у грудні 2013 року з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк змінив порядок, умови і строк дії договору.
14 червня 2016 року та 10 травня 2017 року Біляївським районним судом Одеської області у справі № 496/6639/13 видано виконавчі листи.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Кольца О.О. від 20.11.2020 року виконавчий лист № 496/6639/13-ц, виданий 10.05.2017 року повернуто стягувачу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , про що Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області складено актовий запис про смерть № 828 від 17.08.2017.
За статтею 1216 Цивільного кодексу України  спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1268 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).
З матеріалів спадкової справи № 5/2018 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 вбачається, що 13.02.2018 року до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. від ОСОБА_5 надійшла заява за № 13 про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В заяві зазначено, що також спадкоємцями за законом є син померлого - ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 .
Від ОСОБА_12 27 серпня 2018 року до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. надійшла заява за № 157, відповідно до якої останній повідомляє, що він є спадкоємцем першої черги за законом, але спадщину у встановлений законодавством строк не прийняв, до суду з питанням встановлення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде та не заперечує щоб свідоцтва про право на спадщину були видані на ім`я спадкоємця першої черги доньки померлого ОСОБА_5 .
24 грудня 2021 року від ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. надійшла заява за № 237, відповідно до якої останній повідомляє, що він є спадкоємцем першої черги за законом, але спадщину у встановлений законодавством строк не прийняв, до суду з питання встановлення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде та не заперечує щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я спадкоємця першої черги доньки померлого ОСОБА_5 .
Також 24 грудня 2021 року від ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. надійшла заява за № 238, відповідно до якої останній повідомляє, що він є спадкоємцем першої черги за законом, але спадщину у встановлений законодавством строк не прийняв, до суду з питанням встановлення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде та не заперечує щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я спадкоємця першої черги доньки померлого ОСОБА_5 .
З довідки виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 541 від 12.02.2018 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрованих не було.
З вищевказаної спадкової справи вбачається, що спадкоємцем за законом який у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частинами першою і другою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення правовідносин, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).
При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17(пункт 101)).
У разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17(пункти 78-79)).
Зі смертю  ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , його зобов`язання перед акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» щодо виконання заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2016 року по справі № 496/6639/13-ц включаються до складу спадщини і відповідно строки пред`явлення вимог до спадкоємця ОСОБА_5 , а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22).
Згідно зі статтею 1281 ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини,  спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
При цьому, вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів спадкодавця.
Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Сплив строків пред`явлення вимог до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.
Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 344/7491/14-ц, від 26 січня          2022 року у справі № 520/7281/15-ц.
Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Судом першої інстанції встановлено, що стягувач АТ «Ощадбанк» дізнався про смерть боржника ОСОБА_1 16.11.2018 року.
Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 22.11.2018 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Другої одеської державної нотаріальної контори із заявою кредитора № 113.20-13/2240-н/109104/2018-15/вих.
Приморська державна нотаріальна контора у місті Одесі листом від 10.12.2018 року № 270/01-16 повідомила ПАТ «Ощадбанк» про те, що спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Зезик В.А. Лист від ПАТ «Ощадбанк» № 113.20-13/2240-н/109104/2018-15 від 22.11.2018 року перенаправлено за належністю. 
Приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Зезик В.А. листом від 21.12.2018 року № 926/02-14 повідомив ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що 14.12.2018 року за вхідним № 388/02-14 отримано претензію кредитора - публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в якому ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 має заборгованість, роз`яснено положення статті 1282 ЦК України.
Зазначені обставини свідчать про те, що претензія кредитора акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»подана з пропуском строку встановленого частиною другої статті 1281 ЦК України (у редакції на момент відкриття спадщини).
Встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Оскільки позивач пропустив строк пред`явлення вимоги, тому втратив право вимоги до спадкоємця померлого боржника ОСОБА_1 , що є підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Не підлягають застосування до спірних правовідносин положення статті 1281 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» на які скаржник посилається в апеляційній скарзі.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.
Цей Закон набрав чинності 04 листопада 2018 року, тобто вже після закінчення строку, зазначеного у чинній на час відкриття спадщини редакції статті 1281 ЦК України.
Посилання скаржника на те, що виконавчі листи повернуті стягувачу 20.11.2020 року, тому банк із заявою про заміну сторони виконавчого провадження звернувся у передбачені законом строки пред`явлення виконавчого документа до виконання (до 20.11.2023 року) є помилковим тлумаченням скаржником законодавства, оскільки строк у три роки застосовується до пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, а в даному випадку йдеться про реалізацію Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» своїх прав як кредитора померлого ОСОБА_1 , що врегульовано положеннями статей 1281,1282 ЦК України.
       Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про заміну сторони виконавчого провадження без задоволення, проте помився щодо мотивів, зазначивши про відсутність відомостей, що спадкоємець ОСОБА_5 успадкувала майно, належне спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тому рішення суду слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
Апеляційний суд вважає, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про заміну сторони виконавчого провадження без задоволення, проте помився щодо мотивів, тому ухвалу суду слід змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеського області від 11 січня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                                                                             В.А. Коновалова

Судді                                                                                                        О.Ю. Карташов
                                                                                                        Н.В. Стахова