ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 лютого 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/4403/23
Головуючий у першій інстанції – Лібстер А. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/330/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
із секретарем – Герасименко Ю.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , 
відповідач: Чернігівська міська рада, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

                                        У С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визначення йому додаткового строку терміном в один місяць для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати – ОСОБА_3 , після її смерті відкрилася спадщина на кв. АДРЕСА_1 . За життя, 06.01.2016 ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла позивачу  вказану квартиру.
Уважав, що він вступив в право спадкування на підставі заповіту, а тому своєчасно, у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, не звернувся до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини.
Зазначав, що він увесь час проживав у квартирі за вказаною адресою без реєстрації разом з матір`ю та вів з нею спільне господарство, на даний час продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_1 .
Указував, що у травні 2023 року з засобів масової інформації дізнався, що заповіт не є документом який підтверджує його право на спадкове майно. 29.05.2023 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Число С.М. із заявою про прийняття спадщини, але письмовим роз`ясненням №92/01-16 від 29.05.2023 йому відмовлено у прийнятті заяви та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском терміну, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини за заповітом.
Звертав увагу на те, що жодних інших спадкоємців, окрім нього, на вказану квартиру у спадкодавця немає. 

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.08.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 . 

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2023 позов задоволено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк один місяць з моменту набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим стороною позивача письмовим доказам, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 19.06.2018 ОСОБА_3 (баба заявника) склала новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Анікейчик О.Н. за реєстровим №422, відповідно до якого заповіла ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , а також квартиру АДРЕСА_2 .
Заявник зазначає, що під час всього шестимісячного строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 він перебував за межами території України, а саме в Республіці Польщі, де тривалий час працював. 23.03.2022 він звернувся до Генерального консульства України у Вроцлаві, де ним була написана заява про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті його баби по лінії матері – ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Указує, що в грудні 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Число С.М. з метою оформлення своїх спадкових прав, проте йому було роз`яснено, що 23.10.2023 заведено спадкову справу №71439775 до майна померлої ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова. Нотаріусом також йому було роз`яснено, що будь-яких заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 із генерального консульства України у Вроцлаві до органів нотаріату м. Чернігова не надходило. 
Уважає, що позивачем в обґрунтування свого позову не надано належних та допустимих доказів, які би давали підстави вважати, що обставини, які стали причиною пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , є поважними. 
  
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав належні та допустимі докази того, що він фактично проживав зі спадкодавцем без реєстрації, перебав у стані правової  невизначеності як  через факт  спільного проживання  зі спадкодавцем,  так і через правове регулювання питання строків прийняття спадщини, тому він з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Однак з таким висновком районного суду апеляційний суд не погоджується, оскільки він не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства. 

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
За життя, а саме 26.01.2016, ОСОБА_3 склала заповіт, яким належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , заповіла сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 заповіла внуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 18). 
19.06.2018 ОСОБА_3 склала новий заповіт, яким належні їй на праві власності: квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ; квартиру, що знаходить за адресою АДРЕСА_4 заповіла внуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 82). 
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.10.2023 вбачається, що останнім заповітом ОСОБА_3 є заповіт від 19.06.2018, зареєстрований в реєстрі за №422 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Анікейчик О.Н. (а.с. 83-84). 
29.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Число С.М. 
У роз`ясненні приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Число С.М. №92/01-16 від 29.05.2023 повідомила ОСОБА_1 , що ним пропущено термін, встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа після померлої ОСОБА_3 не заводилась. Для подання заяви про прийняття спадщини та відповідно вчинення нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, необхідно звернутися до суду за визначенням додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 21). 
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданою приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Число С.М., після смерті ОСОБА_3 інформація про відкриття спадкової справи відсутня (а.с.34). 

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
        Приписами статей 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
       Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.
Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
         Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб між учасниками правовідносин існував юридичний спір, а порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Невід`ємним елементом правовідносин є їхній зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Тому судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 
Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.
Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.
Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що:
по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту;
по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 369/3186/17 .
Чинне спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина. 
За життя ОСОБА_3 було складено два заповіти. Зокрема заповітом від 26.01.2016 ОСОБА_3 заповіла позивачу ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . У подальшому, новим заповітом від 19.06.2018 ОСОБА_3 вищезазначену квартиру заповіла ОСОБА_2 .
Таким чином, у силу положень статті 1254 ЦК України заповітом ОСОБА_3 від 19.06.2018 скасовано попередній заповіт від 26.01.2016, складений на ім`я ОСОБА_1 . Останній заповіт є чинним, він не оспорений позивачем.
Відтак, ОСОБА_1 не належить до кола спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яким в силу приписів ст. 1272 ЦК України надано право на   визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини у разі його пропуску з поважної причини. 
Зважаючи на викладене,  доводи позовної заяви щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 , який не є спадкоємцем за заповітом, строку для подання заяви про прийняття спадщини, не заслуговують на увагу.
З огляду на зазначене, на підставі п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року – скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи зазначене, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1610,40 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, оплата якого підтверджена квитанцією (а.с. 88).
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2   –  задовольнити.
Заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року – скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1 610 (одну тисячу шістсот десять) грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст складено 14 лютого 2024 року.

Головуюча:                                                                     О.Є. Мамонова

Судді:                                                                              Н.В. Висоцька

                                                                                        О.І. Онищенко