Номер провадження: 33/813/629/24
Номер справи місцевого суду: 522/18928/23 
Головуючий у першій інстанції Коваленко В. М. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційну скаргу захисника Шиєнкова Ярослава Євгеновича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року,
у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

                                       в с т а н о в и в: 

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 51 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без конфіскації транспортного засобу.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 06 вересня 2023 о 16 год. 10 хв., за адресою: м. Одеса, пров. Висоцький, 9, керував транспортним засобом Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП. 
За вказаним фактом співробітниками поліції стосовно правопорушника був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №535756 від 06 вересня 2023 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 – адвокат Шиєнков Я.Є. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, таку, що не відповідає обставинам справи і прийняту із значними порушеннями процесуальних норм скасувати, а справу щодо нього за ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити. 
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки не містить висновку суду та рішення (в тому числі і резолютивна частина постанови) щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП , за кваліфікуючими ознаками - відмова від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому підлягає безумовному скасуванню.
Також зазначає, що підставою для скасування постанови є розгляд справи судом за відсутності викликаного в судове засідання прокурора.
В апеляційній скарзі захисник також просив поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що копію постанови суду стороною захисту отримано 16 січня 2024 року, ОСОБА_1 не мав можливості прибути у судове засідання у зв`язку із лікуванням та несенням службових обов`язків.
Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси прийнята 24 листопада 2023 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, про належне повідомлення яких про розгляд справи 24 листопада 2023 року матеріали справи не містять відомостей, як і не містять відомостей про надіслання та вручення їм копії постанови суду у визначені статтею 285 КУпАП строки.
Копію постанови вручено захиснику ОСОБА_1 – адвокату Шиєнкову Я.Є. лише 16 січня 2024 року, а апеляційну скаргу ним подано 25 січня 2024 року. 
Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Шиєнков Я.Є. не з`явилися, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду – огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 12 вказаної Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вказане правопорушення, складають склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Всі обставини правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП та елементи складу даного правопорушення повинні встановлюватися та перевірятися доказами, наданими сторонами в даній справі, саме в ході її судового розгляду.
Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 535756 від 06 вересня 2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 06 вересня 2023 о 16 год. 10 хв., за адресою: м. Одеса, пров. Висоцький, 9, керував транспортним засобом Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР (а.с. 1);
- направленням до закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 2);
- відезаписом з боді-камер працівників поліції № 470626, 474936, із якого вбачається, що в ході спілкування поліцейськими ОСОБА_1 як водію транспортного засобу з ознаками наркотичного сп`яніння запропоновано пройти огляд у медичному закладі з метою встановлення у нього стану наркотичного сп`яніння або його відсутності, проте ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Патрульні поліції роз`яснили водію, що за відмову від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, також повідомили наслідки такої відмови та склали протокол за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306. Такі наслідки ОСОБА_1 були зрозумілі. Протокол про адміністративне правопорушення було оголошено ОСОБА_1 , який будь-яких зауважень щодо викладених у ньому обставин не висловлював та розписався в протоколі (час відеозапису: 16:41 хв., 17:06 хв.) (а.с.3);
- довідкою т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП від 13 вересня 2023 року про те, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова від проходження огляду є підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення наркотичного сп`яніння на підставі п 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.
Матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопда 2015 року № 1395 із наступними змінами, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376 з наступними змінами, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 із наступними змінами.
Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в постанові суду (в тому числі резолютивній частині) висновків про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністартивного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками – відмова від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, з огляду на зміст оскаржуваної постанови суду судом було встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки та склад вказаного правопорушення, обставини правопорушення та вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими судом під час розгляду справи доказами, яким надано відповдіну правову оцінку.
Мотивувальна частина постанови містить висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а резолютивна частина містить прийняте у справі рішення, визначений судом вид та розмір адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на правопорушника, що відповідає положенням ст. 283 КУпАП щодо змісту по станови про адмінстартивне правопорушення та ст. 284 цього ж Кодексу щодо виду постанов по справі про адміністративне правопорушення, однією з яких є постанова про накладення адміністративного стягнення.
Посилання сторони захисту як на підставу для скасування постанови суду розгляд справи за відсутності викликаного судом прокурора апеляційним судом також до уваги не приймаються з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини 16 листопада 2023 року у справі «Фігурка проти України» (заява № 28232/22) вказав, що відсутність прокурора під час апеляційного перегляду судом постанови про притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу про адмінправопорушення, за умови дотримання критеріїв безсторонності суду, не порушує Конвенцію.
Отже, фізична відсутність прокурора під час слухання в апеляційному суді )(по вищезазначеній справі) не вплинула на можливість органів прокуратури відповідно до національного законодавства втрутитися, якщо вони вважали це за необхідне, і подати письмові пояснення, а уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази.
Як видно з матеріалів даної справи, що переглядається в апеляційному порядку, суд не вчиняв жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення. 
В основу винесеної постанови суд поклав письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом (протокол про адміністративне правопорушення, відезапис з БК).  
Долучені до справи письмові докази були зібрані й задокументовані органом Національної поліції без участі суду. Дії судді і застосована ним процедура жодним чином не вплинули і не могли вплинути на формування сукупності доказів вчинення адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За таких обставин, не має підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у справі з мотивів наведених у скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

                               п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Шиєнкову Ярославу Євгеновичу в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника Шиєнкова Ярослава Євгеновича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        М.В. Назарова