ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2024 року
м. Київ
справа № 233/2364/23
провадження № 51-5747 км 23
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023053380000072, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Селидівського міського суду Донецької областівід 01 лютого 2018 рокуза ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 
1 рік 1 місяць, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2023 року     ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
За обставин, викладених у вироку,  ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він в денний час у грудні 2022 року, більш точний час не встановлено, у м. Дніпро зайшов на територію покинутого домоволодіння, точної адреси якого не встановлено, де на підлозі в одній з кімнат побачив поліетиленовий пакет, всередині якого знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Реалізуючи виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, без мети збуту, для подальшого особистого вживання взяв та переніс його до місця свого тимчасового проживання у будинок  
АДРЕСА_2 , де сховав у пачці з-під парфумів та почав незаконно зберігати.
10 квітня 2023 року ОСОБА_6 попросив свого знайомого ОСОБА_8 , який не був обізнаний про зазначене, послугами ТОВ «Нова пошта» надіслати у 
м. Костянтинівка до відділення № 3 йому речі, в тому числі коробку 
з-під парфуми з канабісом.
Зазначену посилку, достовірно знаючи про її протиправний вміст, ОСОБА_6 отримав 12.04.2023, приблизно о 17 год 30 хв., у відділенні № 3 ТОВ «Нова пошта», яке розташоване по вул. Громова, б. № 9А у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області.
В цей же день, у період часу з 18 год 35 хв. по 19 год 10 хв., в ході проведення огляду місця події в приміщенні вказаного відділення ТОВ «Нова пошта» 
ОСОБА_6 добровільно надав працівникам поліції для огляду отриману ним посилку, в якій виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 34,67 г, який він, діючи умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого  ОСОБА_6 на вказаний вирок місцевого суду. 
Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування зазначає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, застосував положення ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження окремих судових рішень, не врахувавши, що ці особливості не стосуються можливості оскарження з інших підстав, не вказаних у вказаній статті. У поданій обвинуваченим апеляційній скарзі зазначалося, що окрім незгоди з фактичними обставинами кримінального правопорушення, останній посилався на допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме положень ч. 3 
ст. 349 КПК України в частині не роз`яснення йому правових наслідків розгляду кримінального правопорушення в порядку зазначеної норми закону, а також вказувалося і про порушення права на захист у зв`язку з не роз`ясненням йому працівниками поліції права відмовитись давати показання та пояснення щодо себе, права мати захисника з моменту затримання, неналежним виконанням обов`язків призначеним йому захисником та відмовою органу досудового слідства надати йому іншого захисника.
Крім того, прокурор вказує, що в ухвалі про відмову у відкритті провадження суддя-доповідач надав оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого щодо дотримання положень ч. 3 ст. 349 КПК України, втім перевірка зазначених доводів не може бути здійснена одноособово суддею на стадії відкриття апеляційного провадження. 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданніпрокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Від захисника ОСОБА_9 надійшло клопотання про проведення касаційного розгляду за його відсутності.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та викладені у скарзі доводи, касаційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема,істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Разом з тим, ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Судове рішення є актом реалізації судової влади. Якість судового рішення - це один із основних критеріїв ефективності правосуддя. Судове рішення високої якості - це рішення, яке досягає правильного результату, наскільки це дозволяють надані судді матеріали, у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб. Оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку. Вона повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Законність ухвали апеляційного суду - це її сувора відповідність приписам матеріального та процесуального права. Законною може бути лише та ухвала суду апеляційної інстанції, яка постановлена при неухильному дотриманні процесуального закону на всіх стадіях кримінального процесу.
Проте, на переконання суду касаційної інстанції, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає цим вимогам.
Зі змісту вказаної ухвали убачається, що апеляційний суд на підставі положень ч. 4 ст. 399 КПК України ухвалив рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2023 року, при цьому в обґрунтування зазначив, що обвинувачений оскаржує вирок з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, оскільки суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Також, як слідує з ухвали, перевіривши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції зазначив, що з технічного запису судового розгляду в суді першої інстанції слідує, що розгляд справи щодо ОСОБА_6 проводився у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, обвинувачений визнав вину та фактичні обставини вчинення злочину, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, та погодився з пропозицією прокурора не досліджувати докази, зібрані в ході досудового розслідування. Наслідки такої позиції йому були роз`яснені судом. Тому апеляційна скарга обвинуваченого, в якій він ставить під сумнів встановлення його вини та визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не може бути предметом оскарження в апеляційній інстанції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Частиною 2 ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
При цьому, поза увагою апеляційного суду залишилося те, що в апеляційній скарзі  ОСОБА_6 , окрім незгоди з фактичними обставинами кримінального правопорушення, посилався і на допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме те, що йому не роз`яснили правових наслідків розгляду кримінального правопорушення в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а також про порушення його права на захист.
Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3зво18), положення ст. 349 КПК України не передбачають абсолютну відмову особи від права на апеляційне оскарження вироку, а встановлюють єдине обмеження для оскарження - заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду. З інших підстав можливо оскарження вироку, ухваленого за результатами розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Таким чином, вирок місцевого суду, ухвалений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, може бути оскаржено в апеляційному порядку у зв`язку з істотним порушенням прав обвинуваченого, тому рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставах, передбачених ч. 4 ст. 399 цього Кодексу, є необґрунтованим.
Крім того, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції фактично надав оцінку доводам апеляційної скарги щодо дотримання положень ч. 3 ст. 349 КПК України, що суперечить положенням статей 398-401 цього Кодексу, оскільки на стадії вирішення питання про відкриття провадження вказаний суд не може досліджувати матеріали провадження або вчиняти інші дії, передбачені статями 404, 405 КПК України. Надання оцінки доводам відноситься до компетенції складу суду, який здійснює апеляційний перегляд справи.
За таких обставин Суд вважає, що на стадії прийняття апеляційної скарги до розгляду апеляційний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для його скасування.
З урахуванням викладеного, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно урахувати викладене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог статей 370, 419 КПК України.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023053380000072, скасувати і  призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                ОСОБА_3