Справа № 127/24783/23 
Провадження № 33/801/206/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2024 року                                                                     м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши в клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
22 лютого 2024 року, не погодившись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду, її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник зазначив, що після винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 звернувся до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою отримання консультації та правової допомоги. 14 лютого 2024 року вказаним центром було видано доручення адвокату Кобзіній А.С. на захист інтересів ОСОБА_1 , у цей ж день вона звернулась до суду із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи. Відповідно до відмітки на цій заяві адвокат Кобзіна А.С. ознайомилась із матеріалами справи, зокрема із оскаржуваною постановою, 20 лютого 2024 року. 
Оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 22 січня 2024 року задоволенню не підлягає з огляду на таке.
При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку і не може давати оцінку процесуальним діям та документам у справі або прийнятому судом рішенню.
Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється ч. 2 ст. 294 КУпАП.
За змістом цієї норми постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не отримання її копії. 
Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Крім того, відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п. п. 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).
В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову винесено у судовому засідання 22 січня 2024 року, у якому ОСОБА_2 був присутнім, про що зазначено у самому тексті постанови (а. с. 30).
У цей ж день ОСОБА_1 отримав копію повного тексту зазначеної постанови, що підтверджується розпискою (а. с. 33)
30 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу копії згаданої вище постанови суду, відповідно до відмітки на цій заяві він отримав її копію 08 лютого 2024 року, тобто вдруге (а. с. 35).
14 лютого 2024 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Кобзіна А.С. звернулась до суду із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи, отримання копії постанови суду від 22 січня 2024 року. Згідно відмітки на клопотанні вона ознайомилась із матеріалами справи та отримала копію вказаної постанови 20 лютого 2024 року (а. с. 36).
Апеляційну скаргу подано 22 лютого 2024 року, що видно із штемпеля Вінницького міського суду Вінницької області (а. с. 38).
З урахуванням того, що за змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду прив`язується до дня її винесення, натомість ОСОБА_1 , звертаючись 22 лютого 2024 року із апеляційною скаргою на постанову суду від 22 січня 2024 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, не надав достатніх доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження, а його твердження про те, що такий строк підлягає поновленню з огляду на те, що його захисником – адвокатом Кобзіною А.С. отримано копію оскаржуваної постанови 20 лютого 2024 року не є таким доказом, адже з матеріалів справи фактично вбачається, що її копію він отримав ще в день винесення постанови 22 січня 2024 року, що підтверджується розпискою.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови, та не навів поважних причин пропуску цього строку, апеляційний суд вважає, що такий строк не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 О. В. Ковальчук