УХВАЛА
 
26березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 128/4411/23
провадження № 61-17054ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 09  листопада 2023 року та 21 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення юридичного факту,
ВСТАНОВИВ:
08 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвали Вінницького апеляційного суду від 09  листопада 2023 року та 21 листопада 2023 року, з пропуском строку на касаційне оскарження.
Вперше з касаційними скаргами на зазначені ухвали Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 звертався до Верховного Суду 27 листопада 2023 року та 05 грудня 2023 року відповідно.
Ухвалами Верховного Суду від 04 грудня 2023 року та від 21 грудня 2023 року вказані касаційні скарги ОСОБА_1 залишались без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, для сплати судового збору або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору та подання до суду підписаної касаційної скарги, яка відповідатиме вимогам статті 392 ЦПК України, з приєднанням до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
У зв`язку з невиконання вимог ухвал Верховного Суду відповідний строк для усунення недоліків продовжувався ухвалами Верховного Суду від 24 січня 2024 року.
ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяви, у яких зазначив, що висновки викладені в ухвалах суду касаційної інстанції щодо відмови у звільненні його від сплати судового збору та приведення його касаційної скарги у відповідність до вимог статті 392 ЦПК України є помилковими. Вимагав повторно та всебічно розглянути його клопотання щодо звільнення від сплати судового збору подане ним 05 січня 2024 року.
Ухвалами Верховного Суду від 28 лютого 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 09  листопада 2023 року та від 21 листопада 2023 року у справі повернуто скаржнику.
Верховний Суд визнав дії ОСОБА_1 при поданні касаційних скарг виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами. Зокрема вказав, що у заяві на виконання вимог ухвал Верховного Суду ОСОБА_1 неодноразово використовує висловлювання на адресу суду, які виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики. Такі висловлювання скаржника є неприпустимими при оформленні процесуальних документів до суду, не спрямовані на виконання завдання цивільного судочинства, а є виявом зневаги до суду та судової системи в цілому враховуючи, що такі дії, поєднані з невиконанням вимог процесуального законодавства та суду при поданні касаційних скарг, є свідомими та системними, про що свідчить практика Верховного Суду за скаргами ОСОБА_1 . 
Верховний Суд роз`яснив ОСОБА_1 , що вказане не позбавляє його можливості звернення з касаційною скаргою із дотриманням вимог ЦПК України.
Повторно подана 08 березня 2024 року до Верховного Суду касаційна скарга на ухвали Вінницького апеляційного суду від 09  листопада 2023 року та 21 листопада 2023 року не відповідає вимогам пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК Українита містить ті ж недоліки, що і вперше подані касаційні скарги, зокрема, не сплачено судовий збір, касаційна скарга не підписана особою, яка її подала (у лівому верхньому куті першої сторінки містить підпис, проте друкований текст якої від імені ОСОБА_1 викладено на двох сторінках, що не дозволяє зробити однозначний висновок про те, що зміст та вимоги касаційної скарги вчинені та підтримуються саме цією особою).
Касаційна скарга подана з пропуском передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження та без клопотання про його поновлення строку на касаційне оскарження і, зокрема, зазначення причин невиконання недоліків вперше поданих касаційних скарг.
Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин (частини перша, друга статті 44 ЦПК України).
Наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.
Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частини третя - четверта статті 44 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України якщо подання скарги визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити цю скаргу без розгляду або повернути скаргу. 
За таких обставин та враховуючи свідоме нехтування заявником вимог процесуального закону, відповідних вимог та роз`яснень Верховного Суду, Верховний Суд визнає наведені дії при поданні 08 березня 2024 року повторно касаційної скарги на ухвали Вінницького апеляційного суду від 09  листопада 2023 року та 21 листопада 2023 року зловживанням процесуальними правами, у зв`язку із чим повертає її  ОСОБА_1 . 
Вказане не позбавляє скаржника можливості звернення з касаційною скаргою із дотриманням вимог ЦПК України, зокрема вимоги щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами.
Керуючись статтями 2, 44, 260, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 09  листопада 2023 року та 21 листопада 2023 року у справі № 128/4411/23 повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        Є. В. Краснощоков