УХВАЛА

19 березня 2024 року 
м. Київ

справа №160/16864/22
адміністративне провадження № К/990/3504/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Довгаля Сергія Миколайовича
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року
у справі №160/16864/22
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати грошової компенсації за невикористане речове майно за період з 12 листопада 2004 року по день звільнення позивача з військової служби 02 серпня 2022 року за винятком періоду з 6 місяця 2017 року по 6-й місяць 2020 року включно та у виплаті позивачу одноразову грошову допомогу, яка має бути здійснена у разі звільнення з військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України вчинити певні дії - виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористане речове майно за період з 12 листопада 2004 року по день звільнення з військової служби 02 серпня 2022 року за винятком періоду з 6 місяця 2017 року по 6-й місяць 2020 року включно та одноразову грошову допомогу, яка має бути здійснена у разі звільнення з військової служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати грошової компенсації за невикористане речове майно та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно залишено без розгляду. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати її та відмовити у задоволені клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року в адміністративній справі №160/16864/22 - залишено без задоволення. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року в адміністративній справі №160/16864/22 залишено без змін.
Скаржник, не погодившись з такими судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Верховний  Суд ухвалою від 15 лютого 2024 року визнав неповажними, зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом Довгаля Сергія Миколайовича, підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Касаційну скаргу залишено без руху, надавши строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку з обов`язковим наданням відповідних доказів.
Так, скаржнику роз`яснено, зокрема, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, зокрема, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними або відсутністю клопотання про поновлення цього строку, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Копію ухвали Верховного Суду 15 лютого 2024 року  вручено позивачу  22 лютого 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Отже останнім днем для усунення недоліків касаційної скарги є 04 березня  2023 року (враховуючи вихідні дні).
Залишаючи касаційну скаргу без руху суд встановив, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 18 вересня 2023 року, а касаційну скаргу подано на пошту 21 січня 2024 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.
Одночасно з касаційною скаргою скаржник порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції вручено судом першої інстанції представнику позивача 25 грудня 2023 року, оскільки представника призвано до лав Збройних Сил України. 
Судом витребувано матеріали апеляційного провадження з Центральної бази даних автоматизованої системи документообігу суду.   
Як встановлено, з матеріалів адміністративної справа, судом апеляційної інстанції направлено рекомендованим листом ОСОБА_1 від 02 листопада 2023 року № 160/16864/22 (852/7437/23, 852/7174/23) копії постанов від 18 вересня 2023 року.
В матеріалах адміністративної справи наявне рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого ОСОБА_1 отримав копії постанов Третього апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року - 11 листопада 2023 року.
Верховний Суд, звернув увагу скаржника, що частиною першою, другою статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Зазначив, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Колегія суддів уважала за необхідне зазначити, що учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, для належного виконання процесуальних обов`язків.
Зазначений підхід щодо застосування положень статті 44 КАС України відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 18 січня 2023 року у справі №160/6211/21, від 14 лютого 2023 року у справі №240/462/22 та від 20 квітня 2023 року у справі №440/7433/21.
Суд наголосив, що стороною позивача жодним чином необґрунтовано неможливість позивача самостійно звернутися з касаційною скаргою в передбачений статтею 329 КАС України тридцятиденний строк на касаційне оскарження, отримавши копію оскаржуваної постанови 11 листопада 2023 року
Суд зауважив, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з касаційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, враховуючи значний термін пропуску строку на касаційне оскарження, за відсутності доказів поважності такого пропуску, суд не знайшов підстав для визнання, викладених скаржником у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.
Станом на час прийняття вказаної ухвали жодних заяв, клопотань про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними доказами поважності причин пропуску такого строку, до Суду не надходило.
Таким чином вимоги ухвали Верховного Суду від 15 лютого 2024 року про залишення без руху скаржник не виконав.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.
Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Аналіз указаних положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що у випадку залишення касаційної скарги без руху з підстав неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник повинен зазначити інші підстави для поновлення такого строку, ніж ті, що були зазначені при зверненні з касаційною скаргою та яким суд уже надав оцінку, і надати докази на підтвердження таким підставам.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Гомес де ла Торре проти Іспанії»  від 19 грудня 1997 року.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.
Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів чи будь-яких інших заяв із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Довгаля Сергія Миколайовича на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі №160/16864/22.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко