УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

01 березня 2024 року  
м. Київ
справа №420/5343/23
адміністративне провадження №К/990/6362/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року
у справі №420/5343/23
за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури 
до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т",
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України
про визнання протиправними та скасування наказу та дозволу,

УСТАНОВИВ:

У березні 2023 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 15 серпня 2019 року №274 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами Товариству з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т";

- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від 25 вересня 2019 року №6376, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т" для видобування корисних копалин (промислова розробка) граніту, мігматиту на території родовища Вільшанське Савранського району Одеської області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, заступник керівника Одеської обласної прокуратури (далі - скаржник, позивач) 16 лютого 2024 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 19 Кодексу України про надра, пункту 4 та підпункту 1 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2015 року №615 (далі - Порядок №615), пунктів 5, 7, 9 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів копалин, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1994 року №865 (далі - Положення №865).

Крім того, скаржник зазначає про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05 грудня 2019 року у справі №806/906/17, від 16 квітня 2020 року у справі №826/7696/18, від 16 квітня 2020 року у справі №826/6766/18, від 26 січня 2023 року у справі №240/3379/19 та від 22 березня 2023 року у справі №806/2202/18, що стосувалися порядку отримання суб`єктами господарювання виключного права на користування надрами поза процедурою проведення аукціону.

У касаційній скарзі позивач не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у тому, що станом на час звернення до Державної служби геології та надр України із заявою №5 від 09 липня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т" мало законні підстави для отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону на підставі підпункту 1 пункту 8 Порядку №615, а саме: заявник за власні кошти здійснив апробацію, за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин в установленому порядку.

Доводи касаційної скарги полягають у тому, що Товариство не мало законних підстав для отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, оскільки не володіло спеціальним дозволом на геологічне вивчення ділянки надр, що підтверджується листом ДНВП "Геоінформ України" від 28 жовтня 2021 року №06/306-4440, а також не надало доказів здійснення робіт з геологічного вивчення ділянки надр.

Також, позивач зазначає, що реєстрація Товариством переліку робіт і досліджень, пов`язаних із геологічним вивченням надр родовища щодо здійснення робіт з геолого-економічної оцінки і підрахунку залишкових запасів гранітів і мігматитів не є доказом проведення таких робіт та не є дозвільним документом для користування надрами в розумінні положень Кодексу України про надра.

Наведена вище позиція, на думку позивача, узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 січня 2023 року у справі №240/3379/19.

До того ж у висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 16 квітня 2023 року у справі №826/7696/18, Суд зазначив, що Товариство, в порушення вимог частини першої підпункту 1 пункту 8 Порядку №615, не здійснив підрахунок запасів корисних копалин, який був би затверджений ДКЗ, чим не виконало вимоги законодавства для отримання спеціального дозволу на використання надр без проведення аукціону, у зв`язку із чим Держгеонадра безпідставно прийняли спірний наказ та в порушення норм чинного законодавства видали Товариству спеціальний дозвіл.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій положень статті 19 Кодексу України про надра, пункту 4 та підпункту 1 пункту 8 Порядку №615, пунктів 5, 7, 9 Положення №865, а також перевірки необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05 грудня 2019 року у справі №806/906/17, від 16 квітня 2020 року у справі №826/7696/18, від 16 квітня 2020 року у справі №826/6766/18, від 26 січня 2023 року у справі №240/3379/19, від 22 березня 2023 року у справі №806/2202/18.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваного судового рішення у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року у справі №420/5343/23 за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправними та скасування наказу та дозволу.

2. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/5343/23.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    С.М. Чиркін

                                                                                                    В.М. Шарапа