УХВАЛА

08 лютого 2024 року 
м. Київ

справа №320/5632/23
адміністративне провадження № К/990/3745/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у м.   Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023   року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023   року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21   грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності "УКРШИНА УА" до Головного управління ДПС у м.   Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальності "УКРШИНА УА" звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21   грудня 2022 року: №0038273/0706 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальності "УКРШИНА УА" суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 3   625   723,00 грн за листопад 2020 року та №0038274/0706 (форма "В4") про зменшення позивачу розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1   921   191,00 грн за листопад 2020 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позов задоволено.
Позивач 1 травня 2023 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 115   469,14 грн.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023   року заяву задоволено частково: стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРШИНА УА" витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м. Києві.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційні скарги, які постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року залишені без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року - без змін.
Крім того, додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21   грудня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальності "УКРШИНА УА" про ухвалення додаткових судових рішень задоволено частково. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м.Києві понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.
29 січня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м.   Києві, мотивувальна частина якого свідчила про незгоду скаржника з додатковим  рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023   року, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023   року, прийнятою за результатами перегляду додаткового рішення суду першої інстанції, та додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року.
Ухвалою Верховного суду від 31 січня 2023 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у м.   Києві залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання касаційної скарги у новій редакції, зазначивши вимоги до суду касаційної інстанції, зокрема, зазначення судових рішень, які скаржник просить переглянути у касаційному порядку.
На виконання вимог ухвали скаржником усунуто недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 31 січня 2023 року, надіслано уточнену касаційну скаргу, в якій Головне управління ДПС у м.   Києві просить скасувати додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року, додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року та прийняти постанову, якою відмовити повністю в задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальності "УКРШИНА УА".
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
Крім того, касаційна скарга контролюючим органом на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року вже подавалась, проте ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2024 року її повернуто як таку, що не містила підстав касаційного оскарження.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України  (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.
Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Однак, звертаючись повторно з касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередньої касаційної скарги, що свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м.   Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 26   травня 2023 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023   року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023   року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності "УКРШИНА УА" до Головного управління ДПС у м.   Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                Н.Є. Блажівська
Судді:                                                                                                     О.В. Білоус
                                                                                                    І.Л. Желтобрюх