ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року	Львів	Справа № 445/1803/22 пров. № А/857/23437/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Мікули О.І., Качмара В.Я.,
за участю секретаря судового засідання:             Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року, головуючий суддя – Сивак В.М., ухвалене о 11:55 год. у м. Золочів, повний текст якого складено 03.11.2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2022 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Золочівського РТЦК та СП, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №45 від 09.11.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він займає посаду Директора Бродівського виробничого підрозділу ТзОВ "Електроконтакт Україна" і в його функціональні обов`язки, що передбачені інструкцією не входить організація мобілізаційної підготовки та стану мобілізаційної готовності, або ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, в тому числі оповіщення військовозобов`язаних працівників підприємства та контроль за таким оповіщенням. Такі обов`язки покладено виключно на керівників підприємства та особу відповідальну за військовий облік. Однак відповідач не встановивши наявності його вини у не виконанні обов`язку з оповіщення призовників і військовозобов`язаних та довести до їх відома наказу в частині, що стосується прибуття за викликом Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у визначені строки, притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП. В частині ненадання до Золочівського РТЦК та СП копій звернень у відділення поліції щодо військовозобов`язаних, які ухиляються від виконання військового обов`язку, позивач вказав на те, що органи поліції зобов`язані за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки доставити до ТЦК та СП осіб, які вчинили адміністративні правопорушення , передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП. Таким чином, відповідачем не було досліджено усіх обставин справи, не встановлено наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, в його діях.
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданому адміністративному позову, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ТВО начальника першого відділу Золочівського РТЦК та СП ОСОБА_2 , на виконання Конституції України, ЗУ "Про оборону України, ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", видано розпорядження №А4069 від 05.10.2022 року про здійснення оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в підприємстві, про їх виклик до першого відділу Золочівського РТЦК та СП та забезпечити їх прибуття 11.10.2022 року о 09:00 год., про результати виконання розпорядження поінформувати 07.10.2022 року до 16 год., які скеровано на виконання Генеральному директору ТзОВ "Електроконтакт Україна". 
Дане розпорядження отримано представником ТзОВ "Електроконтакт" 05.10.2022 року.
Генеральним директором ТзОВ "Електроконтакт Україна" Гаврильчиком А.В. видано наказ №39/Б-22, згідно якого, на менеджера з персоналу – ОСОБА_3 покладено обов`язок із вжиття заходів щодо оповіщення, в порядку передбаченому законодавством про працю і чинними трудовими договорами, працівників, зазначених у розпорядженні, про їх виклик до ТЦК та СП, забезпечити їх прибуття у вказаний термін, та проінформувати РТЦК та СП про стан виконання розпорядження. Контроль за виконанням наказу покладено на директора Бродівського виробничого підрозділу ОСОБА_4 , який ознайомлений з даним наказом генерального директора, про що свідчить його власноручний підпис.
Згідно постанови №45 від 09.11.2022 року, постановленою начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, зокрема, у тому, що ним не було виконано належним чином у визначені строки розпорядження ТВО начальника першого відділу Золочівського РТЦК та СП №А/4569 від 05.10.2022 року, щодо оповіщення військовозобов`язаних працівників підприємства та доведення до їх відома у частині, що стосується забезпечення їх прибуття за викликом РТЦК та СП в термін 11.10.2022 року о 09.00 год., поінформувати РТЦК та СП в термін до 16 год. 07.10.2022 року про результати виконання розпорядження. Відповідальним за виконання зазначених розпоряджень генеральним директором підприємства ТзОВ "Електроконтакт Україна" призначено менеджера з персоналу ОСОБА_3 та директора Бродівського виробничого підрозділу Андрія Метелюка.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивачем вживалися заходи щодо контролю за виконанням розпорядження ТВО начальника першого відділу Золочівського РТЦК та СП.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими, що відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Як встановлено ст. 210-1 КУпАП  Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII, визначено обов`язки підприємств, установ і організацій щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, згідно п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 21 цього Закону, підприємства, установи і організації зобов`язані: 
сприяти територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню та/або регіональним органам Служби безпеки України, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки України у їхній роботі в мирний час та в особливий період;
забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (Закон України «Про оборону України»).
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 – 279-4 цього Кодексу.
Крім цього, ч. 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як слідує з матеріалів справи, ТВО начальника першого відділу Золочівського РТЦК та СП ОСОБА_2 , на виконання Конституції України, ЗУ "Про оборону України, ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", видано розпорядження №А4069 від 05.10.2022 року про здійснення оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в підприємстві, про їх виклик до першого відділу Золочівського РТЦК та СП та забезпечити їх прибуття 11.10.2022 року о 09:00 год., про результати виконання розпорядження поінформувати 07.10.2022 року до 16:00 год., які скеровано на виконання Генеральному директору ТзОВ "Електроконтакт Україна".
Наказом Генерального директора ТзОВ "Електроконтакт Україна" Гаврильчика А.В. видано наказ №39/Б-22 на менеджера з персоналу – ОСОБА_3 покладено обов`язок із вжиття заходів щодо оповіщення, в порядку передбаченому законодавством про працю і чинними трудовими договорами, працівників, зазначених у розпорядженні, про їх виклик до ТЦК та СП, забезпечити їх прибуття у вказаний термін, та проінформувати РТЦК та СП про стан виконання розпорядження. Контроль за виконанням наказу покладено на директора Бродівського виробничого підрозділу ОСОБА_4 , який ознайомлений з даним наказом генерального директора, про що свідчить його власноручний підпис.
З посадової інструкції директора виробничого підрозділу ТзОВ "Електроконтакт Україна" видно, що в його посадові обов`язки входить, зокрема виконання наказів, розпоряджень дирекції.
При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивачем вживалися заходи щодо контролю за виконанням розпорядження ТВО начальника першого відділу Золочівського РТЦК та СП.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Слід зазначити, що оскаржена постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення є правомірною, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Золочівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року у справі №445/1803/22 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	В. Я. Качмар  	

Повний текст постанови складено 11.01.2024 року.