УХВАЛА
Іменем України 
01 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 951/797/21
провадження № 51-603 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2023 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_5 , 
встановив:  
Захисник ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування вищезазначених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Разом із поданою касаційною скаргою до Верховного Суду надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2023 року та ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року. 
В обґрунтування поважності пропуску зазначеного строку захисник посилається на те, що ухвалу апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року засуджена ОСОБА_5 , перебуваючи під вартою, змогла отримати лише 12 грудня 2023 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК України строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. 
Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску захисником строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить із наступного.
З оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції видно, що 11 жовтня 2023 року відбувся апеляційний розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 за її участю та захисника ОСОБА_4 . Учасникам судового провадження було роз`яснено порядок та строк оскарження цього судового рішення.
Однак, із касаційною скаргою захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 звернувся лише 26 січня 2024 року (згідно даних на конверті), тобто поза межами строку касаційного оскарження.
При цьому, зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вбачається, що захисником не наведено будь-яких обставин, у розумінні статті 117 КПК України, які б не залежали від його волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися з касаційною скаргою.
Так, колегія суддів не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання захисника на отримання засудженою копії ухвали апеляційного суду лише 12 грудня 2023 року, з огляду на приписи ч. 2 ст. 426 КПК України, якими передбачено, що касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції. Слід також наголосити, що у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження не йдеться про те, що захисник, який був присутній під час оголошення ухвали суду, в розумні інтервали часу вживав заходів, щоб отримати повний текст судового рішення в межах строку на касаційне оскарження.
Інших об`єктивних причин, які завадили захиснику в межах строку на касаційне оскарження, чи якнайшвидше після його закінчення або після отримання ухвали апеляційного суду, звернутися до Суду і, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.
Що стосується обґрунтування поважності пропуску захисником ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження, а саме те, що засуджена ОСОБА_5 , перебуваючи під вартою, отримала копії ухвали апеляційного суду, слід зазначити таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі касаційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Тобто приписи ч. 2 ст. 426 КПК України визначають строк подачі касаційної скарги саме для особи, яка перебуває під вартою.
Проте, як убачається із оскаржуваних судових рішень, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, засуджена ОСОБА_5 не перебувала під вартою, оскільки вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2023 року визначено, що початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту її затримання, після набрання вироку суду законної сили. 
При цьому, як вже було зазначено вище, до Суду надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження саме захисника, а не засудженої. 
Водночас, у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на те, що засуджена ОСОБА_5 була позбавлена можливості самостійно звертатися із відповідною касаційною скаргою або клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2023 року та ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року.
За таких обставин Суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження захисником ОСОБА_4 вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2023 року та ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 та 441 КПК України, Суд
постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2023 року та ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року відмовити.
Касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2023 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_5 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                           ОСОБА_3