ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 697/1629/23		
Провадження № 22-ц/821/458/24		
Категорія: 310030000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І. 
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач:  ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гончарука Андрія Володимировича на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Колісник Л.О. в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 15 грудня 2023 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

01 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що сторони у справі мають спільного сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні матері. 
Вказує, що їх син є студентом 2-го курсу та навчається у Харківському національному університеті Повітряних сил України, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. 
Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча він є фізично здоровим чоловіком, має постійний дохід, окремо отримує кошти від здачі в оренду земельної ділянки, має місце роботи, іншої сім`ї та дітей не має, а тому здатен нести фінансову відповідальність перед позивачем щодо сплати аліментних зобов`язань до часу закінчення навчання сином або до досягнення ним 23 річного віку.  
На підставі викладеного, позивачка просила постановити судове рішення, яким стягнути з  відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 31.07.2023 і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2023 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилався позивач в обґрунтування пред`явленого позову, не були підтверджені належними та допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 19 січня 2024 року через засоби поштового зв`язку представник ОСОБА_1 – адвокат Гончарук А.В., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення  Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2023 року  та ухвалити нове про задоволення заявлених позовних вимог.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1  – адвоката Гончарука А.В., зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.
Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби).
Вказує, що син сторін навчається на денній формі навчання, факт потреби у матеріальній допомозі є безумовним.
Крім того, навчання на денній формі навчання позбавляє його можливості працевлаштуватися.
Зазначає, що при винесенні рішення суд має керуватися практикою Європейського суду з прав людини, який в п. 54 Рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» зазначив, « що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 23 лютого 2024 року, представник ОСОБА_2 – адвокат Хобта Ю.М. вважаючи доводи скаржника необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, а рішення суду є законним, просив залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення.

Фактичні обставини справи 

       Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи,  батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.06.2004 (а.с.8).
Відповідно до судового рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/182/13-ц від 14.03.2012, після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , останній присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.6).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.11.2023 вбачається, що 20.11.2013 ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 , після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.7).
Відповідно до довідки Ліплявської сільської ради Черкаської області №647 від 29.06.2023 до складу сім`ї ОСОБА_1 , 1981 р.н. входять чоловік - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).
Відповідно до довідки т.в.о. начальника відділу персонального та стройового - заступника начальника штабу Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба №3/395 від 22.06.2023, курсант ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та навчається на 2 курсі факультету протиповітряної оборони сухопутних військ. Зарахований наказом начальника Харківському національному університеті Повітряних сил України №1175 від 19.07.2021 (а.с.10).
Відповідно до довідки начальника відділу персонального та стройового - заступника начальника штабу Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба №3/919 від 27.09.2023, курсант ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та навчається на 3 курсі факультету протиповітряної оборони сухопутних військ. Зарахований наказом начальника Харківського національного університету Повітряних сил України №1175 від 19.07.2021. Термін закінчення навчання з 19.07.2021 по 06.2025 року, денна форма навчання, повне державне забезпечення (утримання) (а.с.129 на звороті).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилався позивач в обґрунтування пред`явленого позову, не були підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції по наступних підставах.
Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Звертаючись із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, позивач посилалась на те, що син сторін навчається у Харківському національному університеті Повітряних сил на денній формі навчання, отримує стипендію, розмір якої складає 620,00 грн , несе витрати на оплату орендованої квартири та інші витрати, пов`язані із навчанням повнолітньої дитини, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги сину не надає.
Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що курсант ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та навчається , на час розгляду справи, на 3 курсі факультету протиповітряної оборони сухопутних військ, на денній формі навчання , повне державне забезпечення (утримання).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітній син сторін, ОСОБА_3 перебуває на повному державному утриманні в період навчання у вищому навчальному закладі, що включає в себе забезпечення курсантів відповідно до затверджених норм грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням, комунальними послугами, та позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на підставі ст. 199 СК України.
Колегія суддів погоджується із даними висновками суду першої інстанції.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Водночас, жодних доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням ОСОБА_3 (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, конкретної вартості послуг доступу до мережі Інтернет), як вірно зазначено судом, позивачем не надано.
Також позивачем не підтверджено належними доказами отримання стипендії ОСОБА_3 у розмірі 620,00 грн та витрати, які він несе на оренду квартиру в розмірі 7 000 грн.
Проте, відповідно до довідки про навчання № 3/919 від 27.09.2023, ОСОБА_3 проходить навчання в статусі курсанта у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І.Кожедуба на денній формі навчання і перебуває на повному державному забезпеченні ( утриманні) .
Із наведеного слідує, що стороною позивача не доведено жодними письмовими доказами, які б підтверджували факт понесення витрат на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 .
Посилання в апеляційній скарзі , що оскільки ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, тому факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним, є необгрунтованими, тому що аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання стягуються за умови потреби у такій матеріальній допомозі, проте ОСОБА_3 є курсантом військового вузу та забезпечений всім необхідним за рахунок державного забезпечення. 
Також в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання та не бере участі у його вихованні, оскільки із позовом про стягнення аліментів до його повноліття позивач до суду не зверталась.
З урахуванням  вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст.12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
       Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника   ОСОБА_1  - адвоката  Гончарука Андрія Володимировича – залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача:  ОСОБА_3 , про стягнення аліментів- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                          О.В. Карпенко

Судді                 Л.І. Василенко

                В.Г. Бородійчук